УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Селидове 18 листопада 2016 року

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Моцний О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення боргу за договором позики в порядку наказного провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, яка мотивована тим, що 18.02.2016 року між заявником та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір позики, за умовами якого останні отримали грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн. зі строком повернення до 18.04.2016 року. У визначену дату грошові кошти не було повернуто. Просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у розмірі 12 000,00 грн., штраф у розмірі 600 грн. та судові витрати.

При поданні вказаної заяви заявник посилається на положення ст. 96 ЦПК України, згідно якої судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу, яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю, що у прийнятті поданої заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Законом України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року статтю 96 ЦПК України викладено в наступній редакції - судовий наказ може бути видано, у разі якщо: 1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб; 5) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів.

Тобто, як на час укладення договору позики 18.02.2016 року, так і на час звернення до суду 17.11.2016 року стаття 96 ЦПК України діяла в новій редакції закону, а тому посилання заявника на неї є безпідставними.

Аналогічна правова позиція визначена у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», згідно якого перелік вимог, визначених частиною першою статті 96 ЦПК, які можуть розглядатися в порядку наказного провадження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо, зокрема, заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи, що заявник заявив вимогу, яка не передбачена ст. 96 ЦПК України, то слід відмовити у прийнятті заяву про видачу судового наказу.

На підставі вищенаведеного, та керуючись ст. 96, 100 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення боргу за договором позики в порядку наказного провадження.

Відмова у прийнятті заяви, відповідно до вимог ч. 1 ст. 101 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд шляхом подання апеляційної скарги, яка подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя