Справа № 646/5454/16-ц
№ провадження 2/646/1236/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.16 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Журавель В.А.

При секретарі Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватної фірми «Левада-7» про стягнення заборгованості за договором позики

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого він передав останньому грошові кошти в сумі 400 000 доларів США, які ОСОБА_2 зобов»язався повернути у встановлений договором строк. Крім того, між позивачем та ПФ «Левада-7» було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач прийняв на себе зобовязання щодо забезпечення виконання договору позики, в тому числі повернення грошей. ОСОБА_2 зобовязався повернути позику до 01 лютого 2015 року, однак до цього часу ні він, ні ПФ «Левада-7» не виконали взяті на себе зобовязання. У звязку із чим позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 10 400 000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, надав судові аналогічні пояснення. Додатково позивач пояснив, що добре знайомий з відповідачем ОСОБА_2, тому уклав з ним договір позики на досить велику суму коштів, не побоюючись, що останній не поверне позичену грошову суму. Однак ні у встановлений договором строк, ні до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 отримані від позивача кошти не повернув.

Відповідач ОСОБА_2 повністю визнав заявлені позовні вимоги, підтвердив судові факт укладання договору позики між ним та позивачем ОСОБА_1 та отримання від нього позики в сумі 400 000 доларів США. Також відповідач пояснив, що вказала сума потрібна йому була для здійснення будівництва, однак внаслідок економічної нестабільності в державі він не зміг реалізувати свої наміри, тому у встановлений договором строк грошові кошти не повернув. Також відповідач підтвердив факт підписання ним договору позики та розписки про отримання грошових коштів та пояснив, що не відмовляється повернути позивачу отриману в нього суму грошових коштів.

Представник відповідача Приватної фірми «Левада-7» ОСОБА_3 у судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, представником відповідача до суду було подано заперечення проти позову, в яких зазначено, що строк дії договору поруки закінчився. У встановлений законом строк позивач не звернувся до підприємства з вимогою виконання зобовязань позичальника за договором позики, тому на теперішній час відсутні підстави для стягнення з ПФ «Левада-7» грошових коштів.

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача ОСОБА_2, перевіривши матеріли справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено у судовому засіданні 02 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 400 000 доларів США, які відповідач ОСОБА_2 зобов'язався повернути в строк до 01 лютого 2015 року. Пунктом 6 договору передбачено, що позичальник зобов»язується забезпечити вказаний договір шляхом укладання договору поруки за першою вимогою позикодавця / а. с. 3/.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладання договору позики відповідач ОСОБА_2 написав розписку, в якій зазначив, що 02 жовтня 2007 року отримав від ОСОБА_1 400 000 доларів США, які зобов»язався повернути до 01 лютого 2015 року / а. с. 10/.

Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Але ні у визначений договором позики строк, ні до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 не повернув позивачу грошові кошти, тобто не виконав взяті на себе зобов"язання щодо повернення суми боргу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд проходить до висновку, що відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства не виконав прийняті на себе зобов"язання та до теперішнього часу не повернув позивачу суму, яку отримав в нього внаслідок укладання договору позики. У зв'язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму, еквівалентну 400 000 доларам США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на момент винесення рішення, а саме 24 грн. 96 коп. за 1 долар США, складає 10 064 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язань боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З метою забезпечення відповідачем ОСОБА_2 зобовязань за договором позики 15 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та Приватною фірмою «Левада-7» було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобовязався у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобовязань позичальником ОСОБА_2 за договором позики нести майнову відповідальність перед кредитором солідарно з позичальником в сумі, рівній сумі грошових зобовязань, а саме щодо повернення 400 000 доларів США, а також штрафу, пені, відсотків та інфляційних сум. Строк дії вказаного договору співпадає зі строком дії основного договору / а. с. 4-5/.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з договору позики строк його виконання настав 01 лютого 2015 року, у вказаний строк відповідач ОСОБА_2 не виконав умови договору. Однак протягом наступних шести місяців кредитор ОСОБА_1 не предявив вимоги до поручителя щодо виконання ним зобовязань за договором позики, тому порука підприємства перед кредитором припинилася. У звязку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПФ «Левада-7» суми боргу задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що позивача ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору як громадянина, віднесеного до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд стягує судовий збір в розмірі 6890 грн. з відповідача ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 553, 554, 559,625, 1046, 1048-1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02 жовтня 2007 року в розмірі 10 064 000 грн. (десять мільйонів шістдесят чотири тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 6890 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики в розмір 10 400 000 грн. з Приватної фірми «Левада-7» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.А.Журавель