Справа № 191/2577/16-ц
Провадження № 2/191/823/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю. В.

при секретарі - Якимчук Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 квітня 2004 року між нею з однієї сторони, та ОСОБА_3, з іншої сторони, укладено договір купівлі-продажу належних їй на праві власності жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який посвідчено приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 453.

На підставі її звернення 03.03.2008 року КП «Синельниківське міжміське бюро технічної документації» внесено відомості в Домову книгу для прописки громадян, проживаючих в АДРЕСА_1, 31.03.2008 року вказаним комунальним підприємством виправлено прізвище власника будинку в цілій його частині на ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2004 року, та 31.03.2008 року видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно власнику ОСОБА_1.

16.12.2013 року вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 Реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про реєстрацію права власності на придбану нею 29.04.2004 року земельну ділянку, площею 0,2338 га, однак 18.12.2013 року отримала відмову у державній реєстрації прав на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, оскільки право власності на неї зареєстровано за ОСОБА_2, на ім'я якого 30.06.1998 року Новогнідською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області видано Державний акт Серії НОМЕР_2.

Однак, земельна ділянка, розміром 0,2338 га, нерозривно пов'язана із придбаним нею 29.09.2004 року у ОСОБА_3 будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, так як виділена для його будівництва у розмірі 0,150 га та для особистого підсобного господарства у розмірі 0,0838 га.

За її інформацією, дана колізія виникла у зв'язку з тим, що нотаріусом під час оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку між відповідачем ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_6 (після смерті якого вона успадкувала будинок), було допущено грубу помилку та не врахована наявність права власності продавця ОСОБА_2 на земельну ділянку.

При переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди (ч. 1 ст. 120 ЗК України).

На даний час, у зв'язку із тяжкою онкологічною хворобою її сина, який перебуває на лікуванні в клініці «Лісод» у м. Києві, їй дуже потрібні кошти на його лікування, у зв'язку з чим вона вирішила продати все що в неї є, у тому числі і даний житловий будинок, але викладені нею обставини перешкоджають у здійсненні державної реєстрації свого права та подальшому розпорядженні придбаним у визначеному законом порядку майном, тому вона вимушена звернулась до суду за захистом порушених прав.

Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2338 га в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,150 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0838 га.

Позивач до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку НОМЕР_3 від 29 квітня 2004 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 будинок по АДРЕСА_1 який розташований на земельній ділянці, що знаходиться в приватній власності продавця, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та реєстраційним посвідченням КП «СМБТІ» від 31.03.2008 року.

Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 18 грудня 2013 року № 9186691 ОСОБА_1 відмовлено в державній реєстрації права власності форма власності : приватна, розмір частки 1 на земельну ділянку, що розташована: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1 оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданий Новогнідською сільської радою Синельниківського району 30.06.1998 року виписаний на ім'я ОСОБА_2, а звернулася ОСОБА_1.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданий Новогнідською сільської радою Синельниківського району 30.06.1998 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0.2338 га у межах згідно з планом, розташована за адресою: АДРЕСА_1, яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку 0.150 га, ведення особистого підсобного господарства 0.0838 га.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 130, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ч. 4 ст. 25, ч.1,2 ст. 328, ст. 377 ЦК України, ст. ст. 120 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2338 га в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,150 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0838 га.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя: Ю. В. Гречко