АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/774/12/К/16 інстанції суддя - Бабаніна В.А.
Категорія № 48 (1) Доповідач Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ляховської І.Є.,

суддів Барильської А.П., Бондар Я.М.,

із секретарем Євтодій К.С.,

за участю відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі дистанційно в режимі відео конференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами повторного заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, Нікопольський міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді, Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, Нікопольський міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини задоволено: відібрано малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від ОСОБА_1 та передано дитину матері ОСОБА_3; визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_3 за адресою: м.Нікополь, вул.Шевченка, 110/34, а в подальшому за постійним місцем проживання ОСОБА_3 Рішення в частині відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 та передачі її матерів ОСОБА_3 допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 107,30 грн.

27 вересня 2013 року відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд зазначеного заочного рішення суду від 18 вересня 2013 року.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2013 року заява ОСОБА_5 задоволена, заочне рішення від 18 вересня 2013 року скасовано, справа призначена до розгляду.

Повторним заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, Нікопольський міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини задоволено: визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_3 за адресою: м.Нікополь, вул.Шевченка, 110/34, а в подальшому за постійним місцем проживання ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 107,30 грн.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2014 року залишене без змін.

01 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2014 року за нововиявленими обставинами. Такими обставинами вважав те, що під час розгляду справи з 15 жовтня 2013 року по 28 березня 2014 дитина знаходилась у невідомому суду місці й донині місцеперебування позивача та доньки невідомо; в матеріалах справи відсутні документи про реальну адресу перебування дитини з 23 вересня 2013 року; суд використав у своїх рішеннях завідомо фіктивні недостовірні документи Акти обстеження побутових умов дитини, яка вже рік є зниклою безвісти; позивач ОСОБА_3 за півроку до рішення суду самочинно змінила місце проживання дитини, не має доходу і знаходиться на утриманні свого чоловіка-пенсіонера, тому, на його думку, суд не повинен був передавати їй дитину; з 23 вересня 2013 року ОСОБА_3 утримує дитину в глухому селі на Сумщині, де відсутні умови для проживання, що загрожує здоров'ю дитини.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2014 року залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржив зазначену ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку, посилаючись на порушення суддею норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач зазначає, що суддею взагалі не було досліджено жодного доказу нововиявлених обставин та не розглянуто справу по суті. Крім того, посилаючись на незаконність заочних судових рішень Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2014 року та від 17 грудня 2014 року, заочних судових рішень апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року та від 24 липня 2014 року, просить визнати незаконними та скасувати ці судові рішення з призначенням нового судового розгляду в апеляційній інстанції по суті у загальному порядку його заяви про перегляд завідомо неправосудної судової справи №0426/11671/12 за нововиявленими обставинами іншим суддею Дніпропетровського апеляційного суду згідно ст. 21 ЦПК України. Також просить суд: визнати незаконними заочне судове рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року та виконавчий лист від 18 вересня 2013 року, які ніколи не вступали у законну силу, й вважати всі документи, які спираються на ці судові документи , - неправомірними; постановити ухвалу про негайний поворот незаконного судового рішення у справі №0426/11671/12; визнати, що ОСОБА_1 звільнений від справи судового збору, оскільки у даній справі він звертається до суду за захистом порушених прав та свобод його доньки, потерпілої від судді Троян Н.А. та від боржниці ОСОБА_3, та у звязку з розглядом справи суддею Троян Н.А. не за підслідністю, стягнувши на його користь всі понесені судові витрати з ОСОБА_3, у тому числі в рахунок сплати за проїзд ОСОБА_1 та добові до Лебединського райсуду для участі у справі «про оголошення всеукраїнського розшуку боржниці ОСОБА_3 та таємно від суду та батька викраденої 23.09.2013 року його доньки» для офіційного встановлення нововиявлених обставин; стягнути матеріальну та моральну шкоду з суддів Троян Н.А., Бабаніної В.А. та боржниці ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 та малолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі заборгованості за несплачені аліменти боржницею ОСОБА_3 на 28 вересня 2015 року, яка виявлена під час досудових слідств та визначення нововиявлених обставин; залучити третьою особою у даній цивільній справі кваліфікованого представника-спеціаліста Міністерства освіти і науки України для юридичного кваліфікованого захисту порушених конституційних прав та свобод його доньки щодо порушення отримання загальної та додаткової освіти його донькою ОСОБА_4; призначити судову експертизу підроблення Акту про уявний збій компютера від 07 жовтня 2013 року у справі №0426/1167/12.

Справа перебуває в провадженні даної колегії суддів з 24 грудня 2015 року, після самовідводу попереднього складу колегії, щодо якого ОСОБА_1 здійснено дії, стосовно яких відносно нього порушено кримінальне провадження.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявив відвід даному складу суддів, у задоволенні якого ухвалою колегії суддів від 03 лютого 2016 року відмовлено.

Висловлюючи незгоду з такою ухвалою, а також з усною ухвалою колегії суддів про відмову в задоволенні його заяви про забезпечення апеляційної скарги, ОСОБА_1, в порушення вимог ст. 162 ЦПК України, якою встановлено обовязки осіб, які беруть участь у справі, протягом усього часу розгляду справи не виконував розпорядження головуючого, не додержувався встановленого в судовому засіданні порядку.

Зневажаючи встановлені в суді правила, ОСОБА_1 безперервно, протягом усього часу розгляду справи, дуже голосно кричав та вимагав від колегії суддів виконання дій, які не передбачені цивільно-процесуальним законодавством (зокрема, предявлення посвідчень суддів, передачі справи на розгляд судді Апеляційного суду Дніпропетровської області Гайдук В.І.).

При цьому перешкоджав головуючому вести судове засідання, не дозволяв своєму представникові ОСОБА_2 надавати пояснення, висловлювати свої міркування з приводу питань, що виникали під час розгляду справи, а також відповідати на питання членів колегії суддів.

Під час розгляду справи колегією суддів до ОСОБА_1 неодноразово застосовано заходи процесуального примусу, передбачені ст. 91, 92 ЦПК України, у вигляді попередження, проте за повторне порушення порядку під час судового засідання колегія суддів була позбавлена можливості застосувати інші заходи процесуального примусу через незабезпечення Печерським районним судом м. Києва участі в цивільному процесі судового розпорядника.

З метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи колегія суддів розглянула усі письмові клопотання, подані відповідачем ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що відповідач не реагував на запитання членів колегії, безперервно кричав про порушення головуючим його прав та не дозволяв своєму представникові ОСОБА_2 висловлювати свою думку з приводу заявлених клопотань.

З огляду на те, що усі неодноразово заявлені відповідачем клопотання не стосувались предмету розгляду даної справи, яким є наявність чи відсутність нововиявлених обставин, що можуть бути підставою для перегляду судового рішення, колегія суддів відмовила в їх задоволенні.

Статтями 27, 31 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав і лише одним обовязком добросовісно здійснювати свої процесуальні права та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено й в статтях 1 11 ЦПК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

На думку колегії суддів, поведінка відповідача ОСОБА_1 під час розгляду даної справи свідчить про зловживання ним правами сторони й нехтування обовязку добросовісно здійснювати свої процесуальні права та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Небажання ОСОБА_1 дотримуватись порядку, встановленого для судового розгляду справи, перешкоджання головуючому та членам колегії суддів у здійсненні правосуддя, а представнику відповідача ОСОБА_2 у здійсненні ним його повноважень щодо надання безоплатної правової допомоги, ухилення відповідача від надання пояснень по суті вимог та участі в судових дебатах, на думку колегії суддів, являється волевиявленням ОСОБА_1, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу, у звязку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанові «Про практику перегляду судами у звязку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» № 1 від 27.02.1981 року зі змінами, як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд (наприклад, виявлення факту, що сторона була недієздатною, угода чи актовий запис недійсні, що є або скасований заповіт на майно, наявність даних про недійсність розірваного судом шлюбу, вказівки Конституційного Суду України про преюдиціальність його рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів, повязаних із правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта тощо).

Із заяви відповідача ОСОБА_1 не вбачається істотних підстав для перегляду заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2014 року у звязку з нововиявленими обставинами, а свідчить про його не згоду з рішенням суду по суті.

Так, в якості підстави для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами ОСОБА_1 зазначив ту обставину, що ним було виявлено, що під час судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до нього про визначення місця проживання дитини судом не було встановлено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 з 23 вересня 2013 року, а Акти обстеження побутових умов дитини і висновки органу опіки та піклування, які містять адресу місця проживання дитини, є фіктивними. При цьому, заявнику стало відомо, що ОСОБА_3 з малолітньою дитиною на час розгляду справи не проживала у м.Нікополі, а знаходилась у Сумській області.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обставини, зазначені ОСОБА_1 у заяві про перегляд рішення суду, не є нововиявленими, тому що місце проживання дитини під час розгляду справи було відомо сторонам і суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у ній доказам.

Як убачається із матеріалів справи, під час ухвалення рішення суду від 28 березня 2014 року судом було встановлено, що ОСОБА_3 разом з малолітньою донькою ОСОБА_4, 01.04.2005 року, проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а згодом була змушена змінити місце проживання через протиправні дії ОСОБА_1 та неможливість проживати у спільній квартирі, у звязку з чим суд визначив місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_3 за адресою: м. Нікополь, вул. Шевченка, 110/34, а в подальшому - за постійним місцем проживання ОСОБА_3 (т. 3 а.с. 63-68)

Таким чином, на час ухвалення рішення суду було встановлено, що позивач ОСОБА_3 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тому посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що суд не мав таких відомостей на час розгляду справи, є безпідставними.

У звязку з цим суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні його заяви про перегляд рішення суду від 28 березня 2014 року за нововиявленими обставинами, постановивши у справі оскаржувану ухвалу від 17 грудня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Так, відповідач посилається на те, що суд безпідставно передав дитину для проживання позивачці ОСОБА_3, яка не має самостійного доходу та не може утримувати дитину; ухиляється від виконання рішення суду про стягнення аліментів на його користь; створила несприятливі умови для утримання та розвитку дитини; перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною; самостійно змінила місце проживання дитини, а тому повинна відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

Між тим, такі доводи не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, оскільки вони свідчать про незгоду відповідача із судовим рішенням по суті, в той час як порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є самостійною підставою для апеляційного оскарження судового рішення.

Також безпідставним є посилання апелянта на неправильне вирішення справи по суті судом апеляційної інстанції, який, на його думку, при розгляді справи також грубо порушив норми матеріального та процесуального права, оскільки у разі незгоди ОСОБА_1 з рішеннями суду апеляційної інстанції (зокрема рішеннями Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року та від 24 липня 2014 року) відповідач має право на їх оскарження до суду касаційної інстанції у порядку, визначеному Главою 2 Розділом V ЦПК України, а не шляхом включення своїх заперечень на ці судові рішення до апеляційної скарги на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року, розгляд якої проводиться згідно з приписами Глави 1 Розділу V ЦПК України.

Посилання ж ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції при перегляді в апеляційній інстанції ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року з метою захисту його прав та прав його малолітньої дитини має також визнати незаконними заочне судове рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року та виконавчий лист від 18 вересня 2013 року, які ніколи не вступали у законну силу, й вважати всі документи, які спираються на ці судові документи, неправомірними; постановити ухвалу про негайний поворот незаконного судового рішення у справі №0426/11671/12; визнати, що ОСОБА_1 звільнений від справи судового збору, оскільки у даній справі він звертається до суду за захистом порушених прав та свобод його доньки-потерпілої від судді Троян Н.А. та від боржниці ОСОБА_3, та у звязку з розглядом справи суддею Троян Н.А. не за підслідністю, стягнувши на його користь всі понесені судові витрати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, у тому числі в рахунок сплати за проїзд та добових ОСОБА_1 до Лебединського райсуду для участі у справі «про оголошення всеукраїнського розшуку боржниці ОСОБА_3 та таємно від суду та батька викраденої 23.09.2013 року його доньки» для офіційного встановлення нововиявлених обставин; стягнути матеріальну та моральну шкоду з суддів Троян Н.А., Бабаніної В.А. та боржниці ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 та малолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі заборгованості за несплачені аліменти боржницею ОСОБА_3 на 28.09.2015 року, яка виявлена під час досудових слідств та визначення нововиявлених обставин; залучити третьою особою у даній цивільній справі кваліфікованого представника-спеціаліста Міністерства освіти і науки України для юридичного кваліфікованого захисту порушених конституційних прав та свобод його доньки щодо порушення отримання загальної та додаткової освіти його донькою ОСОБА_4; призначити судову експертизу підроблення Акту про уявний збій компютера від 07.10.2013 року у справі №0426/1167/12, колегією суддів відхиляються з огляду на те, що згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України та з урахуванням роз'яснень, викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та не має процесуальної можливості вирішувати в апеляційному порядку питання, які не були предметом розгляду суду першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача також не містять підстав для її задоволення, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Між тим, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, а переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази, яким надано належну оцінку, внаслідок чого постановлено законну і обґрунтовану ухвалу від 17 грудня 2014 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами повторного заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду від 28 березня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_6