Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 2-2913/09 Головуючий у 1 інстанції: Голубкова М.А.
№ провадження 22-ц778/278/16 Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Гончар М.С.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2009 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Запорізької міської ради в особі Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя, треті особи: П'ята державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання таким, що прийняв спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до Запорізької міської ради в особі Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя, треті особи: П'ята державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання таким, що прийняв спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначав, що його батьку ОСОБА_10 на праві власності належав житловий будинок з надвірними прибудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_11

Після смерті його батьків відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку, яку він прийняв фактично та по закону.

Зазначає, що він та його брати і сестри, які є третіми особами по справі, своєчасно звернулись до нотаріальної контори для оформлення спадкового майна.

Проте, у зв'язку з помилкою у свідоцтвах про народження по-батькові, замість «ОСОБА_4» вказано «ОСОБА_4», вони не мали можливості оформити спадщину.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2008 року встановлено факт родинних відносин між ним та третіми особами, тобто померлий ОСОБА_10 визнаний їх батьком.

Спадкоємці першої черги, треті особи по справі, відмовились від своєї частки спадщини на його користь, що підтверджується відповідними заявами.

Зазначає, що на момент смерті батьків, він проживав разом з ними. На теперішній час продовжує проживати в спірному будинку, оплачує комунальні та інші платежі.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати його таким, що прийняв спадщину у виді житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті батьків ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати за ним право власності на житловий будинок, а саме: житловий будинок під літ. «А», літню кухню під літ. «Б», погріб піл літ. пг, сарай під літ «В», вбиральню під літ. «Д», паркан № 1, водопровід № 2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2009 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_4 таким, що прийняв спадщину у виді житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті батьків ОСОБА_10. Померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок під літ. «А», літню кухню під літ. «Б», погріб піл літ. пг, сарай під літ «В», вбиральню під літ. «Д», паркан № 1, водопровід № 2.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2010 року визнано ОСОБА_4 таким, що прийняв спадщину у виді житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті батьків ОСОБА_10. Померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок під літ. «А», літню кухню під літ. «Б», погріб піл літ. пг, сарай під літ «В», вбиральню під літ. «Д», паркан № 1, водопровід № 2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про залишення без задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального в або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Між тим вказані вимоги закону залишилися поза увагою суду.

У порушення вимог ст.212, 213 ЦПК України суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи та не надав оцінки усім доказам, які надані сторонами.

Відповідно до ст. ст. 3, 31,118,119 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності, прийшовши до висновку, що саме відповідачем Запорізькою міською радою в особі Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя порушене право ОСОБА_4

Проте, повністю погодитися з таким висновком не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права, не виконавши вимоги ч.4 ст.10 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи і згідно положень ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого по справі рішення.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 31,119, 215 ЦПК України визначати предмет та підстави позову є виключним правом позивача і суд не може їх змінити без згоди позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради в особі Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя про визнання таким, що прийняв спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Розглядаючи дану справу суд першої інстанції не з'ясував, яким чином Запорізька міська рада в особі Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя порушує право позивача для прийняття спадщини в установленому законом порядку. Поза увагою суду залишилась та обставина, що інші спадкоємці в позовній заяві позивачем вказані, як треті особи.

Звертаючись до суду з позовом про визнання таким, що прийняв спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом позивач вказав, що треті особи є його братами та сестрами, які після смерті матері ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 своєчасно звернулись до державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. У зв'язку з помилкою у свідоцтвах про народження по-батькові, замість «ОСОБА_4» вказано «ОСОБА_4», діти померлого не мали можливості оформити спадщину.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2008 року встановлено факт родинних відносин між позивачем та третіми особами, тобто померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 визнано батьком позивача та третіх осіб.

Розглядаючи позов ОСОБА_4 по суті, суд першої інстанції не врахував вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, та залишив поза увагою те, що позивач звернувся до суду з позовом про визначення таким, що прийняв спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом до Запорізької міської ради в особі Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя, при цьому не звернув уваги на те, що є інші спадкоємці, а Запорізька міська рада в особі Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя не оспорює права позивача на спадщину та не має до самої спадщини ніякого відношення, оскільки спадщина не визнавалась відумерлою.

Разом з тим, суд не встановив, чи дійсно порушується право позивача, й не з'ясував, в чому саме полягає порушення цього права, а також, вирішуючи спір по суті, не залучив до розгляду справи в якості відповідачів інших спадкоємців з якими дійсно існує спір з позивачем.

Зважаючи на те, що в цих правовідносинах маються інші спадкоємці, щодо яких судом не перевірено, чи бажають вони оформлювати спадщину та чи претендують на спадкове майно, суд безпідставно вважав, що Запорізька міська рада в особі Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя є належним відповідачем у цій справі, вирішивши заявлений до неї позов по суті.

Між тим, при розгляді справи на вказані обставини суд належної уваги не звернув, не визначився із характером спірних правовідносин, що виникли між сторонами, а тому ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається ( а.с.60), що ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про виправлення описки в судовому рішенні, оскільки в рішенні суд вказав замість АДРЕСА_1, суд вказав АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Виправлення описки чи явної арифметичної помилки -це спосіб усунення, який спрямований на усунення недоліку рішення суду у ході викладу його змісту, такий недолік повинен мати очевидний характер і не може полягати у зміні ухваленого рішення .

Виходячи зі змісту ст. 219 ЦПК України, описка полягає у неправильному зазначенні у тексті рішення об'єкта, сторони, певної дати чи сроку тощо.

Відповідно до ст.219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що суд вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок не має право змінювати зміст судового рішення.

Даючи тлумачення терміну "описки" слід зазначити, що під опискою слід розуміти помилки, зумовлені неправильним написанням слів.

За змістом ст.219 ЦПК України виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Вирішуючи питання щодо виправлення описки суд у порушення вищевикладених норм закону ухвалив додаткове рішення яким визнав ОСОБА_4 таким, що прийняв спадщину, у виді житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті батьків ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно п.1 ч.1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

З урахуванням викладеного суду слід було усунути недолік рішення від 22.06.2009 року шляхом виправлення описки в рішенні суду, а не ухвалення додаткового рішення.

Таким чином у зв'язку з тим, що рішення суду від 22.06.2009 року є незаконним і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 у зв'язку із його безпідставністю, а додаткове рішення від 16 лютого 2010 року є похідним від рішення суду від 22.06.2009 року, то і додаткове рішення підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,309,314,317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2009 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2010 року в цій справі скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Запорізької міської ради в особі Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя, третя особа п'ята державна нотаріальна контора ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання таким, що прийняв спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: