Справа № 523/3579/16-ц
Провадження №2/523/2250/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси

у складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі суду № 18 цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків, в якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь 127 365,99 гривень, з яких: 11 755,56 гривень - заборгованість за лізинговими платежами, 1 565,02 гривень - пеня, 469,50 гривень - 3 проценти річних; 3 440,48 - інфляційні втрати, 4 153,36 гривень проценти за користування чужими коштами та 105 982,07 гривень збитків, посилаючись на систематичне порушення несплатою лізингових платежів.

Представник позивача ОСОБА_2 вимоги позову підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що порука є припиненою.

Ухвалою суду від 03.11.2016р. позов в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман» закрито.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» 20.08.2013р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Постман» було укладено договір про фінансовий лізинг №00008271, відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» у користування транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 I TSI, 2013 року виробництва, шасі № WV1ZZZ2KZDX141205, двигун № НОМЕР_1, строком на 60 місяців, а відповідач ТОВ «Постман» зобов'язався прийняти та користуватися обєктом фінансового лізингу, сплачувати позивачу встановлені договором платежі та повернути автомобіль позивачу відповідно до умов договору.

Відповідно до Умов поруки, які є невід'ємною частиною Договору про фінансовий лізинг №00008271 від 20.08.2013 ОСОБА_1А виступив поручителем ТОВ «Постман».

Згідно акту прийому передачі від 20.08.2013р. ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 I TSI, 2013 року виробництва, шасі № WV1ZZZ2KZDX141205, двигун № НОМЕР_1. Відповідно до акту прийому передачі від 22.04.2015 року у звязку з припиненням договору фінансового лізингу ТОВ «Постман» передав ТОВ «Порше Лізинг Україна» вказаний транспортний засіб.

У звязку з тим, що ТОВ «Постман» умови договору № ТОВ «Постман» від 20.08.2013р. не виконувала, а саме прострочило платежі після 02.02.2015р. ТОВ «Порше Лізинг Україна» було направлено ТОВ «Постман» нагадування про несплату заборгованості за договором фінансового лізингу.

У звязку зі складною економічною ситуацією, яка викликає можливість невиконання договірних зобовязань 03.03.2015 року ТОВ «Порше лізинг Україна» направило 16.04.2015р. до ТОВ «Постман» лист з повідомленням про розірвання договору фінансового лізингу № 00008271 від 20.08.2013р., що сторонами по справі не заперечувалось.

Згідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

В справі яка розглядається за умови укладеного між сторонами договору лізингу боржник зобовязаний здійснювати певні платежі щомісячно, і кожен з цих платежів, а також в цілому виконання лізингового договору забезпечено поручителем відповідачем по справі.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що повідомлення про несплату заборгованості (чергового платежу) разом з вимогою її погасити надсилалося ОСОБА_1, як поручителю за вказаним договором.

При визначенні обовязків довірителя з точки зору чинності договору поруки в контексті вказаної ст. 559 ЦК України слід враховувати наступне.

Як зазначено в п. 12.13 додатку до договору про фінансовий лізинг № 00008271 від 20.08.2013року, а саме в загальних комерційних умовах внутрішнього фінансового лізингу контракт вважається розірваним на 10 робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони. Таке письмове повідомлення було надіслано ТОВ «Порше лізинг Україна» до ТОВ «Постман» 16.04.2015 року. Таким чином, контракт припинив свою дію 24.04.2015 року. Вказана обставина позивачем не заперечується, про що свідчить розрахунок позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Так як строк виконання основного зобовязання визначений десятиденним строком з дня розірвання договору, а саме 24.04.2015 року, то шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України закінчується 24.10.2015 року. Між тим, до суду позивач звернувся лише 25.03.2016 року, тобто з пропущенням строку встановленого ЦК України.

Відповідно слід визнати, що порука припинилась, а тому законні підстави для стягнення грошових коштів з поручителя відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя