У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 17 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лада-Центр» про зобов'язання вчинити дії, зміну підстав звільнення, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лада-Центр» (далі - ТОВ «Лада-Центр»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 03 грудня 2012 року його було прийнято на роботу до ТОВ «Лада-Центр» на посаду менеджера з продажу автомобілів з випробувальним терміном на два місяці. Усупереч вимогам закону прийняття його на роботу не було оформлене відповідачем та за вказаний період роботи йому не було виплачено заробітну плату у розмірі 2 700 грн. Наказ про прийняття його на роботу було видано лише 01 лютого 2013 року. За час його роботи відповідач порушував вимоги трудового законодавства щодо своєчасної у повному обсязі виплати заробітної плати. Крім того, відповідач не проводив оплату його відряджень, у зв'язку із чим має заборгованість перед ним у розмірі 8 526 грн. за 35 відряджень. У зв'язку з порушеннями відповідачем його трудових прав, він подав заяву про звільнення з роботи з підстав визначених ч. 3 ст. 38 КЗпП України, але відповідач видав наказ про його звільнення за власним бажанням та не здійснив нарахування й виплату вихідної допомоги у зв'язку зі звільненням з роботи з визначених ним підстав, а також не виплатив компенсацію за невикористані 33 дні відпустки. Вказаними діями відповідача йому завдано моральну шкоду. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ТОВ «Лада-Центр» на його користь вихідну допомогу у розмірі 3 середньомісячних заробітних плат, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1 803 грн 45 коп., витрати на відрядження у розмірі 8 526 грн, компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 12 044 грн 97 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 81 363 грн 52 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17 грудня 2015 року, позов задоволено частково, змінено підстави розірвання трудового договору укладено між ОСОБА_2 та ТОВ «Лада-Центр», зобов'язано останнього внести запис до трудової книжки ОСОБА_2 про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Стягнуто на його користь заборгованість з виплати вихідної допомоги у розмірі 5 250 грн, компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 197 грн 32 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10 416 грн 25 коп. та 1 500 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції й направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржувані рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують.

Так, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що у ТОВ «Лада-Центр» є підстави для звільнення ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, оскільки відповідач не виплачував йому заробітну плату у період з березня по квітень 2015 року внаслідок чого 25 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про його звільнення, також відповідно до вимог ст. 44 КзПП України підлягають виплаті вихідна допомога, компенсація втрати частини доходу у зв'язку із порушенням термінів її виплати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лада-Центр» про зобов'язання вчинити дії, зміну підстав звільнення, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 17 грудня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова