Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Мінгазов Р.В. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 0810/3672/12
11 лютого 2016 року Справа № 22ц/778/796/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бєлка В.Ю., судді: Бондар М.С., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 15 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, що діє а інтересах ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дана" третя особа Відділ Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та визнання угоди нікчемною (недійсною) та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно , -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року ОСОБА_22, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, яка діє в інтересах ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дана" (далі-Товариство), третя особа Відділ Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області (далі-Відділ) про визнання дій протиправними, визнання Додаткової угоди № 1 нікчемною (недійсною) та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, посилаючись на те, що 18 січня 2008 року між ними та Товариством були укладені окремі договори оренди землі строком на п'ять років, які зареєстровані у Відділі протягом грудня 2011 року. 28 жовтня 2011 року до вказаного договору оренди було зареєстровано додаткову угоду № 1 за умовами якої чинність договору встановлена 25 років й водночас змінений розмір орендної плати. Згадані додаткові угоди вони не укладали, не підписували. Про їх наявність їм стало відомо у березні 2011 року. Тому вважають спірні угоди нікчемними і недійсними.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 15 січня 2013 року у задоволенні заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 покликав скасувати судове рішення, оскільки на його думку, суд не правильно з'ясував обставини справи та невірно застосував норми матеріального права щодо визначеного законом порядку укладення правочинів такого характеру між ним та Товариством.

Заслухавши представника Товариства, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення в звязку з порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального права.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також укладеним між сторонами договором оренди землі.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2008 року між позивачами (кожним окремо, в тому числі і ОСОБА_1П.) та Товариством були укладені письмові договори оренди земельних ділянок, відповідно до яких позивачі передали в строкове платне користування належні їм земельні ділянки строком на 5 років, які зареєстровані у Відділі протягом грудня 2011 року.

Окрім того, суд також з'ясував, що 28 жовтня 2011 року у Відділі була зареєстрована додаткова угода № 1 до основного договору, якою внесені зміни до п.8 Договору оренди земельної ділянки належної ОСОБА_1, й, зокрема, строк дії договору оренди визначено 25 років (т-1 а.с.75).

У своєму зверненні до суду згаданий позивач обстоював свою позицію тим, що спірну додаткову угоду з Товариством він не укладав та не підписував її. Про її існування йому стало відомо у березні 2012 року. У звязку з чим, у серпні 2012 року, він звернувся до суду з позовом про визнання спірної угоди оренди землі нікчемною та недійсною.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

Частиною 1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.3 ст.640 ЦК України у редакції, яка діяла на час укладення спірного договору оренди, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

За змістом ч.1 ст.210 ЦК України та ч.1 ст.20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст.18 Закону України "Про оренду землі" набирає чинності.

Відповідно до положень ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1- 3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

У частинах 1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилами ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Знову ж суд наголошує, що звертаючись з позовом до суду позивач твердив на тому, що додаткову угоду № 1 до договору оренди землі, укладену між ним та відповідачем 28.10.2011 на 25 років він не підписував, тому вона суперечить закону, а дії відповідача є протиправними .

Правочин належить вчиняти у письмовій формі, якщо законом встановлена його письмова форма (ст.208 ЦК).

Статтею 207 ЦК п.2 завбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що строк дії договору є істотною умовою договору оренди землі.

У ст.654 ЦК йдеться, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

В такому разі, законодавчо закріплено, що додаткова угода до договору оренди землі, яка містить зміни істотних умов договору, має бути вчинена у письмовій формі та скріплена підписами сторін.

За висновком судової почеркознавчої експертизи, підпис в спірній додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки від імені ОСОБА_1 вчинено не ним, а іншою особою.

Висновок є одним із доказів і не має пріоритету перед іншими видами доказів та має оцінюватись судом у сукупності з іншими доказами відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України.

Орендар твердив, що після укладення спірної угоди дії позивача, свідчили про наступне схвалення ОСОБА_1 умов договору оренди та змін до нього.

Судом достеменно зясовано, що позивач особисто не підписував умови спірної додаткової угоди й це свідчить про відсутність його волі на її укладення. Про її наявність та державну реєстрацію не знав.

Суд зазначає, що державна реєстрація спірної угоди здійснена 05.12.2011 року, а отже зміни до основного договору оренди землі були внесені протягом 5-ти річного строку дії договору.

Після отримання інформації про наявність спірної додаткової угоди, заявник особисто направив письмовий лист Товариству у якому заявив про незгоду із запропонованими новими умовами до договору оренди землі (т-1 а.с.76).

Оскільки, це питання не було врегульоване, а зміни набули державної реєстрації, уже у серпні 2012 року був заявлений у суді спір щодо визнання спірної угоди недійсною.

Умовами основного договору оренди землі була визначена орендна плата за користування земельною ділянкою належною позивачу, яка повинна була вноситись до 20 грудня поточного року.

Орендна плата це платіж, який орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою (ст.21 Закону України "Про оренду землі").

Суд бере до уваги те, що за будь яких умов, сплата орендної плати є обовязок користувача, а у орендодавця є право на її отримання.

Як підсумок, договір укладений між сторонами фактично виконувався, однак, на час щорічного розрахунку, у суді уже вирішувався спір щодо дійсності додаткової угоди й саме це не свідчить про сприйняття позивачем нових умов окреслених у додатковій угоді, яка оспорюється.

Таким чином, спірний договір був укладений без волевиявлення ОСОБА_1, сторонами він не обговорювався, позивач з ним не був ознайомлений при його укладенні та не дотримано вимог ст.203 ЦК, а тому суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість заявлених вимог згаданого позивача.

У заявлених у справі вимогах позивач посилається на нікчемність правочину, при цьому їх обґрунтовує підставами недійсності спірної угоди, у звязку з недодержанням в момент вчинення правочину вимог, передбачених законом для такого характеру угод, а отже докори відповідача про відсутність вимог про визнання правочину недійсним не є виправданими.

За таких обставин, рішення суду в частині відхилення позовних вимог ОСОБА_1 у справі підлягає скасуванню з задоволенням позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.303,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 15 січня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24.04.2013 року у цій справі в частині відмови у задоволені заявлених у справі вимог ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним додаткову угоду № 1 від 28.10.2011 року зареєстровану в Запорізькій регіональній філії Державного підприємства "Центр ДЗК" 05.12.2011 року за № 00832 до договору оренди земельної ділянки від 18.01.2008 року зареєстрований за № 71 від 25.03.2008 року укладеної між ОСОБА_1 та Товариством з Обмеженою відповідальністю "Дана" та скасувати її державну реєстрацію.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дана" на користь ОСОБА_1 судові витрати повязані з оплатою судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати за проведення експертизи у сумі 2949 грн..

Решту рішення залишити без змін.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: