Справа № 359/2001/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/69/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 48 08.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Голуб С.А.,

суддів Білоконь О.В.., ОСОБА_2

при секретарі Дрозді Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки і піклування Бориспільської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа орган опіки і піклування Бориспільської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року позивач предявив в суді названий позов посилаючись на те, що з 09 липня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 Від вказаного шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Через сварки відносини у подружжя погіршилися. З січня 2015 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують у звязку з чим ОСОБА_4 просив розірвати шлюб.

Також позивач вказав, що відразу після народження дитини дружина захворіла на психічне захворювання. Її поведінка була дивною, неадекватною, вона не проявляла належного піклування про дитину, не годувала її. У звязку з хворобою відповідач тричі стаціонарно лікувалася у психіатричних закладах, проте хвороба прогресує. Тому ОСОБА_4 вважає, що хвороба відповідача може негативно вплинути не лише на здоровя, а й на життя дитини, оскільки під час її загострення, остання не може цілком усвідомлювати значення своїх дій та їх контролювати. З цієї підстави просить визначити місце проживання дитини разом з ним.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина ОСОБА_5 разом з нею. Позов обґрунтувала тим, що після народження дитини вона потрапила до Київської міської психіатричної лікарні ім. Павлова із діагнозом післяродовий психоз, у якій знаходилась до 15 грудня 2011 року. Після пологів з боку чоловіка вона не відчувала моральної підтримки. У подальшому, коли вона перебувала у психіатричних закладах, позивач її не відвідував та не дзвонив, а коли вона сама телефонувала йому, він їй грубо відповідав. З наведених підстав просила розірвати шлюб з позивачем.

Також відповідач зазначила, що сімя її чоловіка не благонадійна, а вона має кращі умови для проживання, тому просить визначити місце проживання дитини з нею у Бориспільському районі, с. Вороньків, вул. Леніна 28.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.

Шлюб між сторонами розірвано і визначено місце проживання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_4.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач оскаржила його в апеляційному порядку з підстав ухвалення рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Відповідач не погоджується із підставами для відмови у задоволенні її позову які зводились до того, що ОСОБА_3 за станом свого здоровя не може виконувати батьківські обовязки.

Наголошує на тому, що вона надала суду результати обстеження у ЦРЛ м.Бориспіль від 17.07.2015 року лікарями, в тому числі психіатром, відповідно до якого ОСОБА_3 за станом здоровя може бути опікуном.

Крім того вважає, що суд першої інстанції безпідставно не призначив судово-психологічну експертизу ОСОБА_3, хоча зобовязаний був це зробити на підставі п.2 ч.1 ст. 145 ЦПК України.

Відповідач вважає, що оскільки судом не було встановлено виключних обставин, які б давали суду право відмовити матері у визначенні місця проживання дитини з нею, рішення суду є незаконним. Просить його скасувати в частині визначення місця проживання дитини і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, а ткож висновки комплексної психолого-психіатричної експертизи вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. 03 листопада 2011 року у сторін народився син ОСОБА_6 (а.с.4,5).

З січня 2015 року сторони проживають окремо. Відповідач проживає разом з своїми батьками у Бориспільському районі в с. Вороньків. Після переїзду відповідачки до батьків малолітній ОСОБА_6 залишився проживати разом з батьком у м. Києві, де він відвідував дитячий садочок, що підтверджується довідкою, наданою ДНЗ (ясла-садок) №776 Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 24 квітня 2015 року (а.с.61) та визнається відповідачем.

Зі змісту даної довідки вбачається, що дитина завжди охайна, доглянута, приводить та забирає дитину постійно батько ОСОБА_4

На даний час дитина проживає разом з батьком у АДРЕСА_1. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно №9529 від 31 липня 2006 року ОСОБА_4 належить на праві власності 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 (а.с.57).

Відповідач ОСОБА_3 проживає разом з своїми батьками, що підтверджується випискою з домової книги по склад сімї (а.с.89). Власного житла ОСОБА_3 не має.

ОСОБА_4 утримує малолітнього сина, створив для нього всі умови для життя, розвитку та відпочинку. Позивач працює в ПрАТ «Авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України» на посаді авіаційного техніка з приладів та електроустаткування відділу оперативного технічного обслуговування дирекції з технічного обслуговування. З характеристики з місця роботи ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони: зарекомендував себе як відповідальний, старанний, акуратний працівник, шкідливих звичок не має, має позмінний графік роботи, відряджень не має (а.с.60). Його середньомісячний заробіток становить 12791 гривень 60 копійок, що підтверджується довідкою ПрАТ «Авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України» №247 від 15 квітня 2015 року (а.с.56).

В свою чергу, ОСОБА_3 по місцю проживання також характеризується з позитивної сторони. З характеристики наданої в.о. сільського голови ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2005 року. Завжди скромна, вихована, хороша господиня, спритними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, забезпечує малолітнього сина всім необхідним (а.с.105).

Відповідач ОСОБА_3 працює в територіальному центрі соціального обслуговування Шевченківського району м. Києва на посаді фахівець-бухгалтер (а.с.31).

Позивач має стабільний середньомісячний дохід у розмірі 12791 гривень 60 копійок.

Розмір заробітної плати ОСОБА_3 становить близько 2427 гривень 83 копійок.

За спільною домовленістю між сторонами батько у визначеним час привозить дитину до матері, а потім забирає.

Із дослідженої судом медичної документації щодо стану здоровя ОСОБА_3 вбачається, що вона страждає на психічне захворювання: «Шизофренія параноїдна, форма епізодичний тип перебігу, галюциногенно-параноїдальний синдром» у звязку з чим з 2013 року стоїть на обліку у лікаря-психіатра (а.с.40-45).

Дані обставини не заперечуються сторонами, після народження дитини відповідач була госпіталізована до Київської міської психіатричної лікарні ім. Павлова, у якій знаходилась із 17 листопада 2011 року по 15 грудня 2011 року.

У подальшому вона ще двічі лікувалася у вказаному психіатричному закладі, а саме з 17 квітня 2013 року по 03 червня 2013 року та 21 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року (а.с.28-29,42) з діагнозом шизофренія параноїдна, форма епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом. Виписана з лікарні у супроводі матері.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради надав висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №326 від 22 червня 2015 року про те, що місце проживання малолітнього ОСОБА_6 рекомендовано визначити разом з його батьком ОСОБА_4 (а.с.54).

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ці обставини у сукупності дають суду підстави для визначення місця проживання дитини з батьком.

Судова колегія погоджується із таким висновком суду виходячи із такого.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У відповідності до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку його особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Судова колегія погоджується із судом першої інстанції в тому, що при вирішенні спору були встановлені виняткові обставини, а саме психічна хвороба відповідача, яка обмежує можливості відповідача належним чином утримувати і виховувати дитину внаслідок знаходження відповідача на лікуванні. Суд також правильно врахував ті обставини, що внаслідок тих обставин, які склались в сімї, а саме хвороба відповідача, дитина постійно знаходилась під опікою батька, саме він водив дитину до дитячого садка, опікувався нею в той час, коли мати не могла виконувати свої батьківські обовязки, що призвело до того, що дитина емоційно більш привязана до батька.

Як вбачається із рішення органу опіки та піклування від 22 червня 2015 року (а.с.54) при наданні погодження щодо висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6, при ухвалені свого рішення орган опіки та піклування також виходив з інтересів дитини з врахуванням хвороби матері дитини.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 04 листопада 2015 року було задоволено клопотання ОСОБА_3 і призначена психолого-психіатрична експертиза на вирішення якої було поставлене питання : Чи перешкоджає стан психічного здоров»я ОСОБА_3 проживанню з нею її малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 і чи може ОСОБА_3 з врахуванням стану її психічного здоров»я виконувати свої батьківські обов»язки.

Відповідно до висновку експертизи від 16.02.2016 р. на теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки Шизофренії параноїчної, епізодичний тип перебігу, стан стійкої ремісії (А20.05, згідно з МКХ-10). За своїм психічним станом у теперешній час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( у тому числі виконувати свої батьківські обов»язки).

При допиті експерта ОСОБА_8 в судовому засіданні остання пояснила, що хвороба ОСОБА_3 має епізодичний тип перебігу, тобто існують стани ремісії та загострення. Експерти визначали можливість ОСОБА_3 опікуватись сином саме на момент проведення експертизи з врахуванням попередньої динаміки її хвороби і того, що на час проведення експертизи вона знаходилась в стані стійкої ремісії. Будь-яких висновків щодо можливості загострення хвороби у майбутньому і можливості у зв»язку із цим ОСОБА_3 опікуватись дитиною, експертиза не зробила. Експерт у судовому засіданні відмовилась відповідати на запитання сторін щодо клінічних ознак хвороби ОСОБА_3 і їх проявів, які ставились ними з метою оцінити ризики, які тягне за собою знаходження дитини поряд з ОСОБА_3 в періоди загострення хвороби посилаючись на те, що ці питання є суто теоретичними, не входять до предмету дослідження.

З врахуванням наведеного, судова колегія не знайшла переконливими доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду першої інстанції в частині визначення місця проживання дитини з батьком. Судова колегія погоджується із судом першої інстанції в тому, що цей спір має бути вирішений, в першу чергу, саме в інтересах дитини. Оскільки ОСОБА_3 встановлений діагноз психічного захворювання і не виключена можливість загострення хвороби , внаслідок чого дитина буде залишена без піклування матері і може зазнавати небезпеки, це виключає можливість вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини на користь ОСОБА_3

На підставі ст.ст. 161 СК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 23015 року в даній справі залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді: Голуб С.А.

ОСОБА_9

ОСОБА_2