Справа № 202/3551/16-ц
Провадження № 2-о/202/130/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 червня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України посилаючись на те, що вона є матір'ю померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 23.05.2016 року. Заявник звернулася до Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області для отримання свідоцтва про смерть, однак отримала відмову, у зв'язку із тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545. Просить суд зобов'язати відділ РАЦС Індустріального РУЮ у м. Дніпропетровськ провести державну реєстрацію смерті внаслідок набряку головного мозку та лівосторонньої верхнедолевої пневманії, громадянина України - ОСОБА_2, 23.05.2016 року, який на момент смерті мешкав: Україна, м. Донецьк.

Заявник у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява заінтересованої особи про розгляд справи без їх представника.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія IV-HO № 420353 від 30.10.1980 року.

З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2016 року в місті Донецьк помер син заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживав без реєстрації.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявник надала лікарське свідоцтво про смерть №16/7 від 25 травня 2016 року, яке видане Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР.

Відповідно до Додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» із змінами, місто Донецьк віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи, що документи, які підтверджують факт смерті ОСОБА_2, видані установою на тимчасово непідконтрольній Україні території, ці документи є недійними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Пункт п'ятий частини другої статті 234 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 257-1 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 13 постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

В матеріалах справи міститься лист Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції № 651/13-29 від 30.05.2016 року, згідно з якими заявнику було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту смерті особи в певний час.

Отже, враховуючи, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є обєктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадянина України, яким є заявник, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк, яка настала 23 травня 2016 року.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, ст. 11, 15, 31, 61, 234, 235, 256-258 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, в м. Донецьк, Україна, 23 травня 2016 року.

Рішення підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України).

Суддя С.Г. Зосименко