У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

МостовоїГ.І., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-Сервіс Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Кирей Олени Василівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», на рішення апеляційного суду Полтавської області від 3 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 20 листопада 2007 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт-Сервіс Плюс» (далі - ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс») було укладено кредитний договір (зі змінами, внесеними додатковими договорами до нього), за умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 2 800 000 грн зі сплатою 25 % річних строком до 18 листопада 2011 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки (зі змінами, внесеними додатковим договором до нього). Посилаючись на те, що позичальник не належним чином виконує зобов'язання за кредитним договором, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило задовольнити позов.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2013 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс» на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 053 929 грн 29 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 3 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 053 929 грн 29 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові до ОСОБА_3 В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Кирей О.В., яка діє від імені ПАТ «Банк «Київська Русь», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок невиконання зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно з позичальника і поручителя.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові до поручителя, апеляційний суд вважав, що порука припинилася, оскільки банк звернувся до суду з позовом до поручителя після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (18 листопада 2011 року). Визначена п. 4.2.2 додаткового договору до договору поруки умова щодо припинення дії договору поруки у випадку, якщо кредитор протягом 36 місяців із дати, зазначеної в п. 2.2.4 цього договору (18 листопада 2011 року), не пред'явив позову до поручителя, суперечить ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки такий строк є преклюзивним, можливість його збільшення цією нормою не передбачено.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що 20 листопада 2007 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс» укладено кредитний договір № 1230-01 (зі змінами, внесеними додатковими договорами до нього), за умовами якого позичальник отримав грошові кошти - відновлювальну відкличну кредитну лінію в розмірі 2 800 000 грн зі сплатою 25 % річних строком до 18 листопада 2011 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 18 листопада 2009 року укладено договір поруки (зі змінами, внесеними додатковим договором до нього від 7 листопада 2011 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно із п. п. 4.2.1, 4.2.2. додаткового договору до договору поруки дія договору поруки припиняється з моменту погашення в повному обсязі боржником та/або поручителем зобов'язань за кредитним договором, або якщо кредитор протягом 36 місяців із дати, зазначеної в п. 2.2.4 договору (18 листопада 2011 року), не пред'явить позову до поручителя.

Із вказаної умови договору поруки випливає, що в договорі поруки зазначено строк, після якого порука припиняється, а саме: якщо кредитор протягом 36 місяців із 18 листопада 2011 року не пред'явить позову до поручителя.

Припинення поруки у випадку, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, можливе в разі, якщо строк дії поруки в договорі не встановлено.

За таких обставин апеляційний суд дійшов передчасного висновку про припинення поруки.

Взявши до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений у справі № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, поза увагою апеляційного суду залишилося те, що зазначена постанова Верховного Суду України прийнята у справі, в якій фактичні обставини є іншими, ніж у даній справі, а саме: у справі, яку розглядав Верховний Суд України, в договорі поруки не було встановлено строку її дії.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не звернув уваги, що відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Однак не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У справі, яка переглядається, апеляційний суд не перевірив можливість розгляду в порядку цивільного судочинства позовної вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» до ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс», не з'ясував чи не підлягає вона розгляду в порядку господарського судочинства.

При цьому суд касаційної інстанції виходить також із правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судових рішень у порядку Глави 3 Розділу V ЦПК України у справі № 6-745цс15 від 1 липня 2015 року.

Вказані висновки щодо застосування норм права, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

Наведені порушення апеляційним судом норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим ухвалене ним рішення не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кирей Олени Василівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 3 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова

М.І.Наумчук