Справа № 357/666/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 22.12.2015 року о 07:45 год. на 82 км автодороги Київ-Знам»янка ІПР ДПС взводу роти ДПС ГУНП в Київскій області старшим сержантом поліції, ОСОБА_6 в присутності свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, відповідно до ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» було затримано та вилучено автомобіль, марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, яким він керував, оскільки даний автомобіль зареєстрований в Білоцерківському МРЕВ на імя ОСОБА_2, а відповідно до виконавчого листа № 1-кп/357/26/15 від 10.06.2015 року на майно відповідача накладено арешт та оголошено заборону відчуження. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 продала названий автомобіль 30.06.2006 року ОСОБА_4, надавши йому довіреність на право розпорядження даним автомобілем, в тому числі виїзд за кордон, право передоручення та відчуження, який в свою чергу, 23.09.2006 року продав вказаний автомобіль позивачу. Позивач стверджує, що придбав спірний автомобіль, заплативши ОСОБА_4 32 000 грн., і що автомобіль належить йому, а не відповідачу по справі. Позивач просить суд визнати односторонній правочин, яким є довіреність, видана 24.09.2009 року ОСОБА_2, йому ОСОБА_1, посвідчена приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 та зареєстрована в реєстрі № 3579 удаваним правочином; визнати між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений договір купівлі-продажу легкового автомобіля, марки Ford Scorpio, 1989 року випуску синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WFOAXXGAGAJA24323; визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на автомобіль, марки Ford Scorpio, 1989 року випуску синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WFOAXXGAGAJA24323; звільнити з під арешту автомобіль марки Ford Scorpio, 1989 року випуску синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WFOAXXGAGAJA24323; звільнити його від сплати судового збору.

Позивач в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов визнає у повному обсязі. В подальшому направила до суду письмове пояснення, де вказала, що позов визнає в повному обсязі, що дійсно спірний автомобіль в 2006 році продала ОСОБА_4, а той в свою чергу продав автомобіль ОСОБА_1. За проданий автомобіль отримала кошти, і не вважає його своїм, хоча він перебуває на обліку в Білоцерківському МРЕВ на її ім»я.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 до суду не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду лист, в якому просить розглянути справу без її участі, а рішення прийняти відповідно до вимог законодавства.

Третя особа ОСОБА_4 про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не зявився, направив до суду пояснення, в якому вказав, що спірний автомобіль в 2006 році придбав у ОСОБА_2, і через деякий час продав його ОСОБА_1. Стверджує про те, що він дійсно заплатив ОСОБА_2 кошти за автомобіль, а йому за даний автомобіль сплатив кошти ОСОБА_1, і на даний час автомобіль належить ОСОБА_1. Позов підтримує.

Оглянувши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, суд приходить до висновків, які мотивує наступним чином.

Судом встановлено, що автомобіль марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

22.12.2015 року о 07 год. 45 хв., на 82 км автодороги Київ-Знам»янка ІПР ДПС взводу роти ДПС ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції, ОСОБА_6, відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» було тимчасово затримано автомобіль марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач. Даний автомобіль було затримано, оскільки він зареєстрований в Білоцерківському МРЕВ на імя ОСОБА_2, а відповідно до виконавчого листа № 1-кп/357/26/15 від 10.06.2015 року на майно відповідача накладено арешт та оголошено заборону відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ 23.07.2015 року.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним,якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України договір між фізичними особами укладається в письмовій формі. Правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

В ході розгляду справи підтвердилася та обставина, що ОСОБА_2 продала названий автомобіль 30.06.2006 року ОСОБА_4, надавши йому довіреність на право розпорядження даним автомобілем, в тому числі з правом передоручення та відчуження, що підтверджується копією відповідної довіреності. Як зазначає ОСОБА_2 у поданих суду письмових поясненнях, на спірний автомобіль вона не претендує, так як фактично продала його ОСОБА_4 ще в 2006 році. ОСОБА_2 зазначила, що отримала кошти за названий автомобіль, і тому не вважає його своїм, хоча і не знімала його з реєстрації в органах МРЕВ. ОСОБА_4, в свою чергу, 23.09.2006 року продав вказаний автомобіль позивачу, надавши йому довіреність на право розпорядження даним автомобілем, в тому числі з правом передоручення та відчуження, що підтверджується копією відповідної довіреності. В поданих суду письмових поясненнях зазначив, що придбавши спірний автомобіль у ОСОБА_2, згодом продав його ОСОБА_1, та отримав за нього гроші. В звязку з цим, ОСОБА_4 вважає, що спірний автомобіль Ford Scorpio належить саме ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що придбав спірний автомобіль, заплативши ОСОБА_4 32 000,00 грн.. Названі обставини підтвердилися сторонами.

24.09.2009 року ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 довіреність на право розпорядження даним автомобілем в тому числі з правом передоручення та відчуження, що підтверджується копією відповідної довіреності. Як зазначив позивач в позові, після закінчення терміну дії довіреності, він звернувся до відповідача особисто для отримання нової довіреності, так як автомобіль був зареєстрованимй на ім»я відповідача. Позивач вказує на те, що придбав спірний автомобіль за довіреністю.

Таким чином, вказані обставини однозначно свідчать про те, що сторони правочину досягли згоди по всіх істотних умовах договору, та фактично вчинили дії на виконання умов правочину, що полягало у передачі майна (автомобіля) позивачу, а останній за нього сплатив обумовлену суму коштів.

Статтею 235 ЦК України визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюється правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачено правочином.

За удаваним правочином обидві сторони свідомо задля якоїсь цілі документально оформлюють один правочин, але між ними реально встановлюються інші правовідносини.

Відповідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Стосовно довіреності, яку слід розглядати, як односторонній правочин, то суд приходить до висновку, що вона є удаваним правочином, адже сторони насправді уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу, вчинивши дії спрямовані на його виконання, про що вказувалося вище. Воля сторін була направлена саме на укладення договору-купівлі продажу, а не на представництво інтересів. Довіреність видана з метою приховування договору купівлі-продажу. Тому, вимога про визнання довіреності удаваним правочином та визнання укладеним саме договору купівлі-продажу є обґрунтованими.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах,що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача на майно за договором виникає з моменту передачі майна,якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Зважаючи, що фактично між сторонами та третьою особою були укладені договора купівлі-продажу транспортного засобу, суд приходить до висновку, що позивач правомірно набув право власності на автомобіль. Дане право не визнається іншими особами, оскільки оформлення відбулося на підставі удаваної угоди, тому його право підлягає захисту шляхом визнання права власності.

Згідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На окрему увагу заслуговує та обставина, що 22.12.2015 року ІПР ДПС взводу роти ДПС ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції, ОСОБА_6 було затримане та вилучено автомобіль марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, саме у позивача ОСОБА_1, що в сукупності з іншими доказами, підтверджує ту обставину, що саме він, а не будь-яка інша особа є власником вказаного транспортного засобу.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що автомобіль Ford Scorpio, 1989 року випуску синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WFOAXXGAGAJA24323 належить позивачу ОСОБА_1, а не боржнику у ВП № 47913279 ОСОБА_2, то названий автомобіль слід звільнити з під арешту.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. В матеріалах справи достатньо доказів, які дають можливість суду дійти висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог позивача. Таким чином, позов підлягає до задоволення.

На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн..

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 16, 203, 207, 208, 216, 235, 328, 334, 368, 392, 638, 639 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати односторонній правочин, яким є довіреність, видана 24.09.2009 року ОСОБА_2 ОСОБА_1, яка посвідчена приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 та зареєстрована в реєстрі № 3579 щодо володіння, користування і розпорядження з правом продажу транспортного засобу, автомобіля марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, удаваним правочином.

Визнати між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеним договір купівлі-продажу легкового автомобіля, марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WFOAXXGAGAJA24323.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль, марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WFOAXXGAGAJA24323.

Звільнити з під арешту автомобіль, марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WFOAXXGAGAJA24323.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_9