Провадження № 4-с/761/345/2016
У Х В А Л А

Іменем України

27 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 3», боржники - ОСОБА_1, ОСОБА_2, про визнання неправомірною постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві від 30.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язання державного виконавця вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

28.09.2016 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 3», згідно якої заявник просить: визнати неправомірною постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві від 30.06.2016 року, винесену у виконавчому провадженні №50203109 про повернення виконавчого документа стягувачу, а також зобов'язати державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві Руденко Ю.О. усунути порушені права стягувача шляхом виконання всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» примусових заходів, направлених на виконання судового наказу у справі №761/23554/15-ц, виданого 21.01.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва.

Скаргу мотивовано тим, що 30.06.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, заявник вважає, що вказана постанова була винесена державним виконавцем з грубим порушенням вимог ст.ст. 11, 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не було належним чином реалізовано всі примусові заходи виконання рішення суду.

Заявник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належний чином, про причини неявки суд не повідомив.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, подавши при цьому заперечення на скаргу, згідно змісту яких просив суд відмовити у задоволенні останньої, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Так, зокрема державний виконавець вказує, що з метою забезпечення реального виконання судового наказу №761/23554/15-ц у виконавчому провадженні №50203109 ним було вчинено всі можливі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для встановлення наявності в боржника майна та джерел отриманих доходів, які, в свою чергу, виявилися безрезультатними, що й послугувало підставою для прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві у відповідності до п.1 ст.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, в своїх запереченнях на скаргу державний виконавець зазначив, що стягувач скористався своїм правом на повторне пред'явлення виконавчого документа та 28.09.2016 року звернувся з заявою про його примусове виконання, на підставі чого 29.09.2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №52400645.

Враховуючи швидкоплинність процесу із розгляду даної категорії справ, а також положення ст. 386 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд даної скарги за відсутності нез'явившихся осіб.

Дослідивши матеріали справи та копії матеріалів виконавчого провадження №50203109, наданих до суду державним виконавцем разом із запереченнями на скаргу, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Положеннями п.1 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіальної управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження №50203109, відкрите на підставі судового наказу №761/23554/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м.Києва 21.01.2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 3» суми боргу у розмірі 3374,01 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 68 Закону України у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати, примусовими заходами виконання даної категорії виконавчих документів передбачено звернення стягнення на заробітну, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження №50203109, державним виконавцем в процесі виконання судового наказу №761/23554/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м.Києва 21.01.2016 року, з метою виявлення майна боржника було направлено відповідні запити до ДФС України, ВДАІ м.Києва, Головного управління земельних ресурсів, Державної реєстраційної служби та згідно наданих відповідей встановлено наступну інформацію: у боржника відсутні джерела доходів та відкриті рахунки в установах банках; боржник не працює, не отримує пенсію, а також не перебуває у трудових правовідносинах.

Разом з тим, положеннями п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено повернення виконавчого документу стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У зв'язку з зазначеним та керуючись п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» 30.06.2016 року головним державним виконавцем Шевченківського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Руденко Ю.О. було винесено постанову про повернення вищевказаного виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з відсутністю у боржника майна.

У відповідності до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Водночас, відповідно до положень ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вказані положення закону та даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень щодо примусового виконання судового наказу №761/23554/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м.Києва 21.01.2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 3» суми боргу у розмірі 3374,01 грн., були реалізовані всі можливі заходи примусового виконання судового рішення, а відтак його постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.1 ч.2 ст. 47 ЗУ України «Про виконавче провадження» є правомірною та відповідає вимогам вказаного Закону.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, стягувач скористався своїм правом на повторне пред'явлення виконавчого документа та 28.09.2016 року звернувся з заявою про його примусове виконання, на підставі чого 29.09.2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №52400645.

З огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 3», боржники - ОСОБА_1, ОСОБА_2, про визнання неправомірною постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві від 30.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язання державного виконавця вчинити дії є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 11, 17, 47, 68 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 3, 57, 58, 60, 208 - 210, 218, 223, 383 - 389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Рада 3» в задоволенні скарги про визнання неправомірною постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві від 30.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язання державного виконавця вчинити дії.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: