Номер провадження 2/754/1800/16
Справа № 754/126/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши позовну заяву представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором №IKAPNAIG.61476.001 у розмірі 68889,14 грн., звернувшись з клопотанням, в якому просить звільнити від сплати судових витрат за подання позовної заяви.

Позовна заява підлягає поверненню позивачу, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом, з таких підстав.

Деснянський районний суд міста Києва, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, ухвалою від 14.01.2016 року, зазначену позовну заяву залишив без руху з зазначенням підстав, про що повідомив позивача та надав йому строк для усунення недоліків.

Позивач отримав копію ухвали суду, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення 25.01.2016 року, але недоліки, вказані в ухвалі, у зазначений судом строк, усунуто не було, а саме: позивач не надав документ, що підтверджує сплату судового збору в передбаченому законом розмірі за подання до суду позовної заяви майнового характеру, та відповідні докази обставин, які свідчать про підстави для звільнення від сплати судового збору також.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судових витрат за подання позовної заяви, суд виходить з такого,

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Норма ч. 3 ст. 82 ЦПК України стосується лише витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відповідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

До судового збору дана норма не застосовується, тому звільнити від сплати судового збору суд не може.

Суд не вправі звільняти від сплати судового збору в дохід держави.

Окрім того, суд вважає, що сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази. Такими доказами можуть бути також документи про заборгованість за комунальні послуги, перед іншими особами, про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження, про наявність утриманців тощо.

Позивач на підтвердження майнового стану відповідних доказів не надав, тому підстав вважати, що позивач не має можливості сплатити судовий збір суд не вбачає, оскільки доказів того, що майновий стан є незадовільним та таким, що унеможливлює виконання свого обов'язку по сплаті судового збору надано не було.

Також суд приймає до уваги, що обставини, які свідчать про підстави для звільнення від сплати судового збору позивачем не доведені та відповідні докази, на підтвердження цього, суду не надані, тому суд не має підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивач відповідні докази обставин, які свідчать про підстави для звільнення його від сплати судового збору суду не надав, тому суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Таким чином, судом встановлено, що позивач при подачі позовної заяви не надав документ, що підтверджує сплату судового збору в передбаченому законом розмірі за подання до суду позовної заяви майнового характеру, клопотання про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати свої процесуальні обов'язки.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Перевіривши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню у зв'язку з тим, що не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України, вимоги ухвали суду від 14.01.2016 року у встановлений судом строк не виконані.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Петріщева І.В.