Справа № 309/3860/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

судді-доповідача: Куцина М.М.,

суддів: Бисаги Т. Ю., Фазикош Г.В.,

при секретарі: Шукаль О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою позивача кредитної спілки «Мрія» на рішення Хустського районного суду від 28 січня 2016 року по справі за позовом кредитної спілки «Мрія» до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Закарпатській області, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів недійсними, -

встановила:

У 2013 року Кредитна спілка «Мрія» (далі - КС «Мрія») звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.») про визнання прилюдних торгів недійсними.

Позов мотивовано тим, що 26 вересня 2013 року філія ПП «Нива-В.Ш.» на виконання договору про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна провела повторні прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить позивачу - спального котеджу «Шаяночка», і земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1. Стартова початкова ціна нерухомого майна була встановлена в розмірі 618 479 грн., що є значно нижчою, ніж балансова вартість вказаного майна.

КС «Мрія» вважала, що прилюдні торги були проведені з численними порушеннями чинного законодавства, які призвели до того, що об'єкт прилюдних торгів був проданий за заниженою ціною.

Крім того, позивач посилається на те, що на момент продажу нерухомого майна з прилюдних торгів у КС „ Мрія" був реальний покупець, який хотів придбати спірне майно за ціною значно вищою, відповідачеві про даний факт було в усній формі повідомлено, але нерухомість було продано з прилюдних торгів за значно нижчою ціною.

Державним виконавцем були порушені вимоги ч.3 ст. 58 Закону України „Про виконавче провадження", оскільки КС „ Мрія" не була повідомлена у встановленому законом порядку про результати визначення вартості оцінки арештованого майна, що позбавило її можливості подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня повідомлення та оскаржити результати вартості чи оцінки майна.

Позивач, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених ст. ст. 46, 47, 48 Закону України „ Про іпотеку" та ч.3 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", просив у суді першої інстанції визнати недійсними прилюдні торги по продажу спірного нерухомого майна, які проведені філією Приватного підприємства «Нива-В.Ш.»

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням Хустського районного суду від 28 січня 2016 року, позивач КС «Мрія» оскаржив його в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не об'єктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та не повним з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог КС «Мрія».

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що всупереч вимог законодавства, 22 березня 2013 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Закарпатській області на адресу КС «Мрія» надіслано для ознайомлення витяг з звіту про оцінку арештованого спірного майна, що складений станом на 20 березня 2013 року. Прилюдні торги були проведені аж 26 вересня 2013 року, тобто, з моменту здійснення оцінки спірного майна і до моменту продажу цього майна пройшло більше ніж 6 місяців, і відповідно, звіт про оцінку майна на момент його продажу втратив чинність. Крім того, після уцінки спального котеджу, призначені торги на 21.08.0213 року визнані такими, що не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців, та державним виконавцем проведено повторну уцінку спірного майна 02.09.2013 року, тобто з дня визнання торгів такими, що не відбулися і до переоцінки пройшов 10-ти денний строк, визначений ч.5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що відповідачами не дотримано принципу щодо врахування інтересів та законних прав обох сторін. На момент продажу нерухомого майна з прилюдних торгів у КС «Мрія» був реальний покупець, який хотів придбати спірне нерухоме майно за вищою ціною, і відповідачі про даний факт були в усній формі повідомлені, однак нерухомості все ж було продано з прилюдних торгів за значно нижчою ціною.

Позивач та його представник у суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі.

Представник Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області та представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Судова колегія вважає, що, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, може розглянути справу у відсутності представника відповідача Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» оскільки вони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи .

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з'явилися по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що реалізація майна відбулася в порядку виконання рішення суду, що врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, а тому дійшов до висновку про те, що проведення прилюдних торгів відбулося без порушень вимог Тимчасового положення, які могли вплинути на результати торгів, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області перебувало зведене виконавче провадження ВП № 28225664, до складу якого входило 347 виконавчих проваджень на загальну суму 20 921 324 грн. 26 коп..

У процесі виконання цього виконавчого провадження ДВС було арештовано майно боржника за адресою: АДРЕСА_1, Хустський район, Закарпатська область, а саме: спальний котедж «Шаяночка» із земельною ділянкою площею 700 кв. м,

18 березня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Секерня В. М. винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні для визначення вартості арештованого майна, а саме: спального котеджу «Шаяночка» із земельною ділянкою площею 700 кв. м, який 22 березня 2013 року було оцінено у 1 236 958 грн..

22 березня 2013 року Відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області витяг про оцінку майна було надіслано всім сторонам виконавчого провадження, в тому числі позивачу. Указаний лист позивачем отримано 26 березня 2013 року ( т.1а. с. 24-25).

09 квітня 2013 року КС «Мрія» надіслала свої заперечення щодо результатів визначення вартості та оцінки майна на адресу Відділу ДВС Головного управління юстиції в Закарпатській області, оскільки згідно з даними бухгалтерського обліку балансова вартість спального котеджу „Шаяночка" та земельної ділянки складає 1.805.700 гривень та просила призначити рецензування висновку про вартість майна (т. 1 а. с. 26).

10 квітня 2013 року ДВС призначила рецензування звіту про вартість майна і запропонувала КС «Мрія» провести оплату цього рецензування, що останньою зроблено не було.

Відповідно до правил ч.ч. 2, 3 та 4 ст. 58 Закону України „ Про виконавче провадження" КС „ Мрія", як сторона виконавчого провадження, не реалізувала належне їй право оскарження та погодилась з визначеною вартістю майна.

Прилюдні торги з реалізації майна були призначені на 08 липня 2013 року, однак з причини відсутності покупців не відбулися.

Після цього була проведена уцінка арештованого майна на 30 % та призначено прилюдні торги на 21 серпня 2013 року, які також не відбулись із зазначених причин.

02 вересня 2013 року державним виконавцем проведено повторно уцінку вартості майна, а саме: спального котеджу «Шаяночка» із земельною ділянкою площею 700 кв. м, на 50 відсотків від вартості початкової вартості майна.

Після наступної уцінки арештованого майна прилюдні торги відбулись 26 вересня 2013 року. Згідно з протоколом участь у прилюдних торгах приймали два учасники: ОСОБА_2 та ОСОБА_7. Переможцем прилюдних торгів стала ОСОБА_2, яка придбала спірне майно за 625.000.00 гривень.

02 жовтня 2013 року був складений та затверджений в. о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Закарпатській області Секерня В. М. акт про проведений аукціон з реалізації арештованого майна.

02 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Хустського нотаріального округу на підставі акта проведення прилюдних торгів реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого в. о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Закарпатській області Секерня В. М. видано свідоцтво про придбання ОСОБА_2 спірного нерухомого майна, а також проведено за нею державну реєстрацію права власності вказаного майна.

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 26 березня 2014 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0.07га землі та спірне нерухоме майно.

Позивач у письмових поясненнях до апеляційної скарги та у тексті апеляційної скарги посилається на порушення порядку проведення прилюдних торгів, передбаченого Тимчасовим положенням, які могли вплинути на результат прилюдних торгів, вказує на наявність правових підстав для визнання недійсними прилюдних торгів, оскільки реалізація майна на прилюдних торгах відбулася за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, на час продажу спірного майна, оскільки після проведення прилюдних торгів вартість спірного майна суттєво збільшилась . При проведенні прилюдних торгів не було застосовано положення ч.5 ст.62 Закону України "Про виконавче провадження".Після оцінки спального котеджу, призначені повторні прилюдні торги на 21 серпня 2013 року були визнані такими, що не відбулися, у зв'язку з відсутністю покупців. Однак, державним виконавцем проведено повторну оцінку спірного майна 2 вересня 2013 року, тобто з пропуском 10-ти денного строку, визначеного ч.5 ст.62 Закону України (останній день 30 серпня 2013 року включно, та ні в якому разі не 2 вересня 2013 року). Дані прилюдні торги були проведені філією 07 Приватного підприємства "Нива- ВШ" не за місцем находження майна: АДРЕСА_1 , а за адресою знаходження ДВС Хустського управління юстиції: м. Хуст, вул. Поперечна, 2. Вказане порушення призвело до унеможливлення прийняття участі членів КС „ Мрія" у відповідних торгах, що істотно вплинуло на ціну нерухомого майна, яке було продано цією торгівельною організацією. Таким чином, позивач та його представник вважають, що дані порушення є суттєвими, оскільки вплинули на результат торгів і порушили майнові права позивача та спілки.

Виходячи з аналізу правової природи реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця, учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, тому підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4838.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361, ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року № 6-116цс12, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведеня прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, за яким прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення).

Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-174цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85).

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

За ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч. 5 ст. 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Частиною 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», п. 7.1 Тимчасового положення, абзацом 3 підп. 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших, визначених Тимчасовим положенням, причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності.

Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Ураховуючи зазначене, можна зробити висновок про те, що повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», пп. 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Отже, проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Судова колегія, враховуючи наведене, вважає, що вищезазначені доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню з наступних міркувань.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 2427, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85).

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Зокрема, судом встановлено, що торгівельною організацію при проведенні прилюдних торгів були дотримані вимоги п.3.11 Тимчасового положення про повідомлення боржника про час та місце проведення прилюдних торгів , а також стартову ціну реалізації майна.

Інші зазначені порушення, на які посилається КС « Мрія», у будь- якому випадку не тягнуть за собою визнання недійсними результатів прилюдних торгів.

Отже, наведені позивачем порушення не вплинули на результат прилюдних торгів.

З огляду на зазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, який дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними прилюдних торгів, оскільки реалізація майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, не вплинула на результати торгів; при цьому суд першої інстанції встановив, що права і законні інтереси особи, яка оспорювала ці прилюдні торги та яка є боржником у зобов'язанні, внаслідок невиконання якого з неї судовим рішенням стягнуто заборгованість, порушені не були.

Таким чином, судова колегія прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача Кредитної спілки «Мрія» - відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 28 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: