Справа № 297/307/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого: Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово справу за заявою ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_1 Оттіли Оттіловича, заінтересована особа приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_2, про визнання особи спадкоємцем за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3, заінтересована особа приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_2, звернулася до Берегівського районного суду з заявою про визнання особи спадкоємцем за заповітом.

Зазначила, що 08 лютого 2011 року чоловік її матері ОСОБА_4 ОСОБА_5 склав заповіт (далі заповіт), згідно якого останній заповів належний йому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Виноградівський р-н, с. Матієво, вул. Польова, 7, та земельну ділянку, яка розташована за цією ж адресою, її малолітньому синові ОСОБА_3 Оттілі Оттіловичу. Даний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_2 і зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 616.

Однак, у заповіті при його складанні була допущена помилка в ньому вказано, що її син ОСОБА_3 є внуком заповідача ОСОБА_5, що однак не відповідає дійсності.

У звязку з цим, приватний нотаріус, до якої заявниця звернулася після смерті свого вітчима ОСОБА_5, який помер 29 серпня 2015 року, для оформлення спадкових прав свого сина, відмовила її синові у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропонувала звернутися до суду.

Заявниця ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності, заяву підтримує і просить задовольнити.

Заінтересована особа приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_2 у судове засідання також не зявилася, згідно поданої заяви просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечила.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 6.12. Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22 грудня 2010 року № 3253/5, текст нотаріально оформлюваного документа (договору, заповіту, довіреності, заяви тощо) повинен бути викладений зрозуміло, чітко, грамотно, не мати підчисток, з дотриманням вимог чинного законодавства. У разі, якщо текст нотаріально оформлюваного документа викладено неграмотно, нечітко (незрозуміло), зміни чи доповнення до нього вносяться та оформлюються нотаріусом у порядку, встановленому законодавством.

Однак, чинним законодавством не врегульовано порядок та способи усунення помилок у тексті нотаріальних документів, зокрема заповітів.

При цьому, чинним законодавством не передбачено внесення виправлень до тексту заповіту після смерті заповідача.

Відповідно до частини другої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи провстановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім вказаних в частині першій цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, наведений у статті 256 ЦПК України перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, не є вичерпним.

Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Аналогічні за змістом розяснення містяться у пункті 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Факт, що син заявниці є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5, підтверджується самим заповітом, із змісту якого вбачається що останній все своє майно заповів ОСОБА_1 Оттілі Оттіловичу, ІНФОРМАЦІЯ_1; свідоцтвом про народження сина серії 1-ФМ № 143530 від 17 квітня 2003 року, з якого вбачається, що прізвище, імя та по батькові сина заявниці - «ОСОБА_1 Оттіла Оттілович», такий народився 13 квітня 2003 року.

І за таких обставин суд задовольняє заяву.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 60, 212 - 215, 234, 256, 259 ЦПК України,

вирішив:

Заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 Оттілу Оттіловича, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем за заповітом від 08 лютого 2011 року, складеним ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідченим приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_2 і зареєстрованим в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 616.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Драб В. І.