Справа № 502/2375/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Фурманівської сільської ради

про

встановлення факту належності

та

визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 26.10.2016 року з позовною заявою до Фурманівської сільської ради про встановлення факту належності земельної ділянки та визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати позивача ОСОБА_3, на день смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області. ОСОБА_2, який є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняв фактично, оскільки на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем. В державному акті на право приватної власності на земельну ділянку допущено помилку, а саме - замість прізвища «ОСОБА_3», як записано в паспорті спадкодавця зазначено прізвище «ОСОБА_3». Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4, позивачу було надано роз'яснення у якому приватний нотаріус роз'яснила, що вказаний державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я «ОСОБА_3» ОСОБА_3, замість «ОСОБА_3» ОСОБА_3, що не підтверджує права власності спадкодавця та рекомендувала звернутись до суду.На підставі вищевказаного представник позивача просив суд встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 3,35 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.Після відкриття провадження у справі представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, Фурманівської сільської ради, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден у повному обсязі.

Зважаючи на те, всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за їх відсутності без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Фурманівським с/б ЗАГС Кілійського району, запис акта про народження № 13, - ОСОБА_6 та ОСОБА_3 записані батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 7/.

З державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 21 грудня 2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 20 липня 2004 року № 386, вбачається, що «ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,35 гектарів, розташовану на території Фурманівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастрові номера земельної ділянки НОМЕР_3/а.с. 8/.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4, виданого повторно Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 206, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року /а.с. 5/.

З довідки наданої Фурманівською сільською радою Кілійського району Одеської області за вих. № 174 від 09.09.2016 р. вбачається, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. На день смерті за вказаною адресою постійно проживав її син ОСОБА_2.

З повідомлення приватного нотаріуса Кілійського нотаріального округу Одеської області за вих. № 542/01-16 від 20.10.2016 року встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я «ОСОБА_3» ОСОБА_3, замість «ОСОБА_3» ОСОБА_3, що не підтверджує факт належності земельної ділянки спадкодавцю та рекомендувала вирішити це питання у судовому порядку.

За повідомленням приватного нотаріуса Кілійського нотаріального округу Одеської області, за вих. № 572/01-16 від 04.11.2016 року, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р., спадкова справа не заводилась, в передбачений законом термін ніхто не звертався.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стосовно встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника позивача, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимогу.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання землі були членами сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - АТ) і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно до ч. 1 ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач, у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, фактично прийняв спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв'язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 210, 212-215, 256, 257, 259 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 р. державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданого Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області 21 грудня 2004 року «ОСОБА_3 на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 20 липня 2004 року №386, зареєстрованого Кілійським районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №58, кадастровий номер НОМЕР_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, у вигляді земельної ділянки площею 3,35 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області, з кадастровим номером НОМЕР_3, за спадщиною після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников