Провадження №2/592/506/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Антуфьєва В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач вимоги мотивує тим, що з 04.06.1969 року 18.05.2012 року працював у АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» до виходу на пенсію. Під час роботи на заводі отримав профзахворювання у звязку з чим зазнав 55% втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності. Причиною професійного захворювання, згідно акту розслідування, є довготривалий вплив шкідливих виробничих факторів. У звязку з втратою здоровя позивач зазнав моральної шкоди, яку повязує з фізичними стражданнями. Він відчуває обмеження у повсякденному житті, змушений лікуватися. Грошове відшкодування моральної шкоди оцінює у 55 000 грн., а тому просить стягнути з відповідача саме таку суму.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не визнав. Вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження моральної шкоди. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 04.06.1969 року 18.05.2012 року працював у АТ «Сумський завод «Насосенергомаш», до виходу на пенсію. Працював добровільно.

Під час роботи у звязку з впливом шкідливих умов виробництва позивач зазнав профзахворювання. Так встановлені діагнози: основний «Вібраційна хвороба І-ІІ ст. Неврит слухових нервів.

Зв'язок шкідливих умов виробництва та профзахворювання встановлений актом розслідування хронічного профзахворювання за 1994 рік. Також встановлено, що професійне захворювання виникло від тривалої роботи в умовах впливу локальної вібрації.

У звязку з профзахворюванням вперше 16.11.1994 року МСЕК позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності.

Втім стан здоровя позивача погіршився і вже 16.11.2004 року при повторному огляді МСЕК позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності. Також було рекомендоване лікування у пульмонолога, лора, невропатолога.

Встановлене підтверджується трудовою книжкою позивача, зазначеним актом розслідування, довідкою до висновку МСЕК, копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Наявність профзахворювань спричинило моральної шкоди позивачу, що полягає у стражданнях від втрати здоровя. Йому необхідно вживати заходів з медичної реабілітації, лікування.

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є трудовими і врегульовані ст.ст. 153, 158, 173, 2371 КЗпП України, Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою КМУ № 472 від 23.06.1993 року.

Відповідно положень Правил підприємство несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці.

Відповідно до ч. 5 п. 11 Правил, в редакції на час встановлення профзахворювання, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі, зокрема, рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат.

Постановою Верховної ради України Установити від 25.11.1993 року № 3653-XII з 1 грудня 1993 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 60 тис. крб. на місяць.

Тобто максимальний розмір відшкодування моральної шкоди в перерахунку на гривню становить 120 грн. В умовах теперішнього часу зазначена сума є безумовно малою. Втім на момент виникнення спірних правовідносин сума мала істотний розмір. Виходячи з того, що максимальна сума відшкодування моральної шкоди дорівнювала 120 грн., а позивачу вперше встановлено лише 30% втрати працездатності, то третина максимального розміру, тобто 40 грн., мала б відповідати розміру відшкодування моральної шкоди. При цьому також слід відмітити, що позивач залишився працювати до 18.05.2012 року до виходу на пенсію.

Положення Правил діяли лише до втрати чинності 18.07.2001 року на підставі Постанови КМУ №807 від 11.07.2001 року «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України».

Проте судом встановлено, що здоровя позивача погіршилося. 16.11.2004 року МСЕК позивачу вже при повторному огляді встановлено 55% втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності. Тобто збільшилась ступінь втрати працездатності аж на 25%. При цьому сам діагноз професійного захворювання не змінився.

Відповідно до ст.ст. 153, 158, 173, 2371 КЗпП України положень яких працівник має право на безпечні умови праці, а роботодавець зобовязаний їх забезпечити. Працівник має право на відшкодування моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує суть позовних вимог, характер діяння особи та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), час та зусилля, які витратив позивач при захисті своїх інтересів. При цьому суд виходе із засад розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди у звязку з прогрішенням стану здоровя становить 4000 грн.. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди загальну суму відшкодування у розмірі 4040 грн.. Відтак у задоволенні позову у іншій частині слід відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір за розміром визначеним на час подачі позову до суду у розмірі 1218 грн..

Керуючись ст.ст. 10-11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» на користь ОСОБА_1 4040 грн. грошового відшкодування моральної шкоди.

Відмовити у задоволенні позову у іншій частині за необґрунтованістю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» на користь держави судовий збір в сумі 1378 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду. Особою, яка була відсутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в десятиденний строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 15.02.2016 року.

Суддя В.Г. Костенко