25.05.2016 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 6/331/150/2016
25 травня 2016 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1, погоджене з В.о. начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон України без вилучення паспортного документа, -
У травні 2016 року державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, погодженим з В.о. начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них судовими рішеннями, в якому зазначив, що на виконанні у Жовтневому відділі Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 50556668 з примусового виконання виконавчого листа № 2/759/3905/15, виданого 23.12.2015 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 105 884 гривні 00 копійок.
23.03.2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в порядку ст. ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим документом.
Боржник на виклики державного виконавця не зявляється, пояснень з приводу несплати ним заборгованості не надає.
ОСОБА_3 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує, заборгованість боржником не сплачена, від виконання своїх обовязків згідно виконавчих документів по сплаті суми боргу ухиляється. Крім того, до державного бюджету України не стягується виконавчий збір в розмірі 10% від суми боргу.
Згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.
Представник заявника у судове засідання не зявився, але з п. 3 прохальної частини даного подання вбачається, що державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 просить суд розглядати справу без його участі.
Вивчивши матеріали справи, подання державного виконавця та долучені до нього документи, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про обмеження виїзду за кордон не підлягає задоволенню з наступних підстав.
На виконанні у Жовтневому відділі Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 50556668 з примусового виконання виконавчого листа № 2/759/3905/15, виданого 23.12.2015 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 105 884 гривні 00 копійок
23.03.2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в порядку ст. ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим документом, що додана до матеріалів справи (а.с.6).
Боржник на виклики державного виконавця не зявляється, пояснень з приводу несплати ним заборгованості не надає.
Згідно з відповіді № НОМЕР_2 від 04.04.2016 року на запит № 17972086 від 01.04.2016 року до Пенсійного фонду України про осіб, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про остання місце роботи, інформація відносно ОСОБА_3 відсутня (а.с.9).
Згідно з відповіді № НОМЕР_3 від 04.04.2016 року на запит № 17972085 від 01.04.2016 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію, інформація відносно ОСОБА_3 відсутня (а.с.8).
Згідно з довідкою АІС від 30.03.2016 року, транспортний засіб за ОСОБА_3 не зареєстровано (а.с.10).
Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязання заставою, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішення, - до виконання зобовязання.
Відповідно до Узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховним судом України від 01.02.2013 року за змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.
З погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.
Відповідно до положенням ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві вїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань».
Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Ти паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязань.
Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі чи частково.
Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчить про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.
Державний виконавець, звертаючись до суду з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, направив до суду подання, копію постанови про відкриття провадження та копії виконавчих документів без надання будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобовязань.
Жодних доказів, окрім наявності заборгованості, про будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважать будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо) відсутні. В справі немає доказів, що маючи якесь майно чи грошові кошти боржник його приховує, чи перешкоджає у його вилученні чи реалізації.
За ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, -
В задоволенні подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1, погодженого з В.о. начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон України без вилучення паспортного документа відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя: В.В. Мінасов