Категорія:39 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

11 січня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області Лівандовська ОСОБА_1, ознайомившись із апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено в повному обємі.

Постановлено визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/12 частин квартири АДРЕСА_1, 5/6 частин житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами № 14, що знаходиться в с. Гаразджа по вул. Піддубцівська, Луцького району, Волинської області та 5/6 частин земельної ділянки, що розташована на території с. Гаразджа Піддубцівської сільської ради Луцького району, Волинської області, як на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_6, який помер 03.11.2014 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1, 1/6 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами № 14, що знаходиться в с. Гаразджа по вул. Піддубцівська, Луцького району, Волинської області та 1/6 частину земельної ділянки, що розташована на території с. Гаразджа Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області, як на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_6, який помер 03.11.2014 року.

На вищеназване рішення суду представник ОСОБА_7 в інтересах відповідача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення суду в частині визнання за позивачем ОСОБА_3 права власності на 5/12 частин квартири АДРЕСА_1, як на нерухоме спадкове майно незаконним, просив його в означеній частині скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідач ОСОБА_2 приєднала до апеляційної скарги квитанцію про сплату судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. від 23 грудня 2015 року.

Однак, сплачена відповідачем сума судового збору не може вважатись обгрунтованою через відсутність у позовній заяві ціни позову щодо вимоги майнового характеру.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України від 8 липня 2011 року №3674-У1 «Про судовий збір» (далі Закон).

Згідно Постанови пленуму Верховного Суду України» від 12 червня 2009 р. №2 «Про застосування судом цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Частиною 2 статті 6 Закону також передбачено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно з ч. 1 п. 2 ст. 80 Цивільно-процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до Закону судовий збір має сплачуватись у розмірах, визначених даним законом на день його сплати.

Однак, для правильного визначення розміру ціни позову в даній справі відповідачу необхідно зазначити докази, які б підтвердили вартість оспорюваної квартири станом на час звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що на час звернення до суду ОСОБА_3, а саме, станом на 06 серпня 2015 року був чинним Закон України «Про судовий збір» в редакції від 16 липня 2015 року, частина І пункту І статті 4 якого передбачала сплату судового збору за подачу позовної заяви майнового характеру в розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не більше трьох мінімальних заробітних плат.

Згідно з ст. 4 Закону за подання до суду апеляційної скарги на вказане рішення справляється судовий збір в розмірі - 110 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви.

Враховуючи викладене, за подання даної апеляційної скарги відповідачу слід надати оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі, визначеному положеннями ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за наступними реквізитами: одержувач коштів УДКСУ у м. Луцьку, 22030001, код одержувача: 38009628, банк одержувача: ГУДКСУ у Волинській області, код банку (МФО): 803014, рахунок одержувача: 0002, призначення платежу: судовий збір за розгляд справи за позовом ОСОБА_3 в апеляційному суді Волинської області, код .

А тому, враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до поданої апеляційної скарги слід застосувати положення ст. 121 ЦПК України та залишити її без руху.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2015 року у даній справі залишити без руху.

Надати відповідачу строк тривалістю пять днів з дня отримання копії даної ухвали для сплати судового збору.

Документ про сплату судового збору в оригіналі надати апеляційному суду Волинської області.

У разі невиконання вимоги суду у зазначений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя