АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6321/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/310/16 Доповідач - Парандюк Т.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - представника ОСОБА_1- ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 червня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ПАТ КБ Стандарт звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №РС-016535/27-00007 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операції з використанням спеціального платіжного засобу від 23.12.2014 року.

В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що відповідно умов зазначеного договору, згідно з яким на підставі заяви клієнта банк відкрив відповідачу поточний рахунок № 998 у валюті - гривня, випустив та надав відповідачу спеціальний платіжний засіб - особисту міжнародну платіжну картку Instant Debit Master Card для здійснення операцій по цьому рахунку. Внаслідок операцій, які проводилися відповідачем у валютах, відмінних від валюти відкритого рахунку, виникла нестандартна заборгованість в розмірі 14859,52 гривень. Відповідно до ОСОБА_3 відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу в ПАТ КБ Стандарт у випадку виникнення нестандартної заборгованості клієнт зобов'язаний погасити таку заборгованість у строк до 25 числа місяця, наступного за місцем виникнення такої нестандартної заборгованості. Проте, ОСОБА_1 зобов'язання за договором не виконав та має нестандартну заборгованість, яка станом на 25.03.2015 року складає 14859,52 гривень. Відповідач боргу по даний час не сплатив, що дає позивачу право вимагати стягнення з відповідача інфляційних втрат у зв'язку з невиконанням ним зобов'язань за зазначеним договором, а також 3% річних від простроченої суми. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача нестандартну заборгованість у розмірі 14859,52 гривень, 3% річних - 526,39 гривень та інфляційні втрати - 785,55 гривень.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт (м.Київ, вул.Почайнинська, 45, код ЄРДПОУ 36335426) 14859,52 гривень нестандартної заборгованості за договором №РС-016535/27-00007 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операції з використанням спеціального платіжного засобу від 23 грудня 2014 року 787,55 гривень інфляційних нарахувань за період з 20 січня 2015 року по 25 березня 2015 року, та 79,39 гривень трьох процентів річних за період з 20 січня 2015 року по 25 березня 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 24 липня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) в дохід держави 243,60 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ Стандарт, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник ПАТ КБ Стандарт просить справу розглядати у їх відсутності, що стверджується апеляційною скаргою та заявами. Апеляційну скаргу не визнають, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, підтверджуючи письмовими поясненнями.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежно виконував умови договору № РС- 016535/27-00007 від 23 грудня 2007 року.

Однак з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки він суперечить чинному законодавству і наданим доказам, що у відповідності до вимог ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового.

Згідно ст.303 ЦПК - Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 129 Конституції України - однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.10 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 23.12.2014 року між ПАТ КБ Стандарт та ОСОБА_1 укладено, шляхом підписання заяви, договір №РС-016535/27-00007 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операції з використанням спеціального платіжного засобу, де на підставі заяви клієнта банк відкриває клієнту поточний рахунок №0998 у валюті - гривня, випускає та надає клієнту спеціальний платіжний засіб - особисту міжнародну платіжну картку Instant Debit MasterCard для здійснення операцій по цьому рахунку, здійснює розрахунково-касове обслуговування згідно з Умовами відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу в ПАТ КБ Стандарт, які є додатком до цього договору та тарифами банку. При цьому, своїм підписом на вказаній заяві, відповідач підтвердив, що його було ознайомлено в письмовому вигляді з Умовами та Тарифами Банку (а.с. 8).

Однак вказану обставину щодо ознайомлення та підписання з вищезазначеними документами, відповідач заперечував в своїй апеляційній скарзі та інстанції.

Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг Банку і відповідно є субєктом Закону Про захист прав споживачів і згідно рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 є слабкою стороною у договорі, який підлягає державному захисту, що відображено в ч.4 ст.42 Конституції України, статтях 11, 18 Закону Про захист прав споживачів, ст.6 Закону Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою.

Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним передбачає, що не є укладеним правочин (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення ( відсутня згода за всіма істотними умовами договору;...).

Статтею 638 ЦКУ передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.14.8 Закону Про платіжні системи та переказ коштів в Україні (Закон №2346 від 5.04.2001р) - Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

14.9. Банк зобов'язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачеві примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу.

Національний банк України має право встановлювати обов'язкові умови договору.

Згідно Наказу НБУ №620 Про затвердження Правил Національної системи масових електронних платежів від 10.12.2004 року ( надалі Наказ НБУ №620) - 1.6. Платіжна картка є власністю емітента і видається клієнту (фізичній особі або довіреній особі юридичної особи) на підставі договору про надання та використання платіжної картки.

Перед укладанням договору емітент зобов'язаний ознайомити клієнта з умовами одержання платіжної картки, переліком необхідних для пред'явлення документів, тарифами на обслуговування та правилами користування платіжною карткою. Ця інформація має бути викладена в доступній формі, а також надаватися в письмовій або електронній формі клієнтам та їх довіреним особам за їх бажанням.

У договорі між клієнтом і емітентом мають бути визначені предмет договору, права, обов'язки клієнта та емітента, їх відповідальність, порядок вирішення спорів.

Емітент зобов'язаний ознайомити клієнта під підпис з тарифами на обслуговування операцій із застосуванням платіжної картки, чинними на час укладання договору. Якщо тарифи є додатком до договору, то його підписання клієнтом є згодою останнього з тарифами банку.

Один з примірників договору має бути переданий клієнту.

У разі зміни емітентом умов договору (умов обслуговування картрахунків, тарифів тощо) останній зобов'язаний шляхом, що передбачений договором, повідомити про це клієнта в термін, визначений нормативно-правовими актами Національного банку з питань емісії платіжних карток.

Як додаток до договору емітент подає клієнту правила користування платіжною карткою.

Правочини між фізичною та юридичною особою укладаються у письмовій формі (ст.208 ЦК України), а згідно п.п.4.1, 4.4 ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, то Вимоги до оформлювання документів", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 року №55 (надалі - ДСТУ 4163-2003) одним з обов'язкових реквізитів письмового документу є підпис (реквізит 23).

Як зазначено вище правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), а отже усі його складові частини також повинні бути підписані сторонами (стороною).

Як вбачається із доданої до позовної заяви Позивачем копії ОСОБА_3 відкриття та обслуговування рахунків фізичної особи для операцій з використанням спеціального платіжного засобу ПАТ КБ Стандарт (у тому числі щодо поняття, підстави виникнення та наслідки виникнення нестандартної заборгованості) не може вважатися складовою частиною Договору поточного рахунку, оскільки за відсутності обов'язкових реквізитів у ній, як складової частини Договору (підпису Клієнта) , а також будь-яких ознак належності саме до Договору поточного рахунку не можна ідентифікувати із самим договором, а отже не можливо встановити формальне та фактичне відношення даних ОСОБА_3 відкриття та обслуговування рахунків фізичної особи для операцій з використанням спеціального платіжного засобу ПАТ КБ Стандарт до Договору поточного рахунку, як частини Договору.

На ОСОБА_3 відкриття та обслуговування рахунків фізичної особи для операцій з використанням спеціального платіжного засобу ПАТ КБ Стандарт та ОСОБА_4 обслуговування та ведення карткових рахунків в рамках пакету Грошовичок відсутній підпис ОСОБА_1 В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4 він не підписував і працівники банку з ними його не ознайомлювали.

Отже, виходячи з правового аналізу вказаних норм ОСОБА_3 відкриття та обслуговування рахунків фізичної особи для операцій з використанням спеціального платіжного засобу ПАТ КБ Стандарт та ОСОБА_4 обслуговування, не можна вважати їх складовими частинами укладеного між сторонами договору банківського обслуговування, якщо такі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не містять підпису клієнта.

Позивачем всупереч ст.ст.10, 58-60, 64 ЦПК не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці ОСОБА_3 та тарифи розумів клієнт, підписуючи заяву.

Отже, не підписані відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не є складовими частинами укладеного між сторонами договору у відповідності до ст.207 ЦК України.

Аналогічні висновки відображені в постановах ВСУ від 11.03.2015р. у справі за № 6-16цс15 та №6-757цс15 від 01.07.2015 року.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що копія ОСОБА_3 відкриття та обслуговування рахунків фізичної особи для операцій з використанням спеціального платіжного засобу ПАТ КБ Стандарт (у тому числі щодо поняття, підстави виникнення та наслідки виникнення нестандартної заборгованості) не може вважатися складовою частиною Договору поточного рахунку, оскільки у відповідності до ст. 638 ЦК України сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору, зокрема, відсутній підпис відповідача на ОСОБА_3, як обов'язкової складової частини Договору , а в самому договорі №РС-016535/27-00007 від 23.12.2014 року немає домовленості сторін щодо поняття, виникнення та наслідків наявності нестандартної заборгованості.

Враховуючи те, що у договорі відсутні зобов'язання щодо сплати нестандартної заборгованості, тому в ОСОБА_1 відсутні зобов'язання щодо її сплати.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постановлене судом першої інстанції рішення не відповідає нормам матеріального права та зібраним доказам, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4