Справа № 724/1206/15-ц
Провадження № 2/724/71/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Руснака А.І.

при секретарі: Корпан М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотин цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у сумі 25292,52 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н. від 05.05.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача із ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_2 керується п. 3.2, п.3.3 Умов і Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, а ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору та станом на 30.06.2015 року її заборгованість становить 25292,52 (двадцять пять тисяч двісті девяносто дві) гривні 52 копійки, яка складається з наступного: 5765,86 грн. заборгованість за кредитом; 14105,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3978,54 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов і правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1192,50 грн. - штраф (процентна складова).

Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надійшло клопотання, в якому просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення в справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, але 18 січня 2016 року від неї на адресу суду надійшло клопотання про застосування строку позовної давності, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу у зв'язку зі спливом строків позовної давності та розглядати справу в її відсутності.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № б/н. від 05.05.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 10-15).

Відповідач ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору та станом на 30.06.2015 року її заборгованість становить 25292,52 (двадцять пять тисяч двісті девяносто дві) гривні 52 копійки, яка складається з наступного: 5765,86 грн. заборгованість за кредитом; 14105,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3978,54 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов і правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1192,50 грн. - штраф (процентна складова). Даний факт підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.4-6).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу.

В силу ст. 257 ЦК України визначено загальну тривалість позовної давності у три роки.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, а саме ч.ч. 3, 4, 5 цієї статті, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору, однак при цьому слід врахувати строки позовної давності, що передбачені ст.ст. 257, 258, 259 ЦК України.

Крім того, судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості (а.с.4-6) останній платіж відповідача ОСОБА_1 по договору був здійснений 30 серпня 2009 року, а позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості 28 липня 2015 року (дата отримання судом позовної заяви 28.07.2015 р.), тобто після спливу трирічного терміну позовної давності.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки).

Отже, як встановлено судом, у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, як встановлено судом позивач не звертався до суду з вимогою про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного суд, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ППРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити в звязку зі спливом строків позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 257, ч. 4 ст. 267, ст. 631 ЦК України, ст. ст. 10, 57-60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н. від 05.05.2008 року в звязку зі спливом строків позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд терміном десять днів з дня його оголошення, а особами, які не були в судовому засіданні в цей же термін і в цьому ж порядку з дня отримання ними копії рішення суду.

Суддя: А.І. Руснак