Справа № 278/2998/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 лютого 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.
секретаря с/з - Безпалько В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, 2009 року народження, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, життям сина не цікавиться, не спілкується з ним, не турбується про його виховання, фізичний та духовний розвиток, зловживає спиртними напоями, а тому є всі підстави позбавити її батьківських прав. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що є її обов'язком як матері дитини.
Позивач позов підтримала з вищезгаданих підстав, просила розглядати справу у її відсутність та позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, стягнути аліменти та призначити її опікуном неповнолітньої дитини.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з'явилася. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку через пресу.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.
Представник третьої особи позов підтримав та не заперечує проти задоволення позову, просив розглядати справу у його відсутність.
Представник Житомирської місцевої прокуратури у судове засідання не з'явився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в свідоцтві про народження якого батьками записані: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.5).
Батько дитини у актовому записі про народження записаний відповідно до ст. 133 Сімейного Кодексу України.
Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області №50 від 20 серпня 2015 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-11).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України для позбавлення батьківських прав.
Відповідно до вимог ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частина 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
З матеріалів справи слідує, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 Сімейного кодексу України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
На підставі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.
В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як матері, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини.
Частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст.ст. 3, 57, 60, 208, 212-215, 218, 223, 224, 367 ЦПК України, ст.60 ЦК України, ст.ст. 141, 150, ч.1 ст. 152, 157, 164-166, 181, 183, 191, 185 Сімейний кодекс України, Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку м.Житомира, мешканку АДРЕСА_1 батьківських прав стосовно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканку АДРЕСА_1 опікуном над малолітньою дитиною: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м.Житомира, мешканки АДРЕСА_1, не працюючої на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 гривень щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 21 вересня 2015 року.
Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 (іден.код НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 551 гривню 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. В. Зубчук