Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 2-162/09 Головуючий у 1-й інстанції: Курдюков В.М.
Провадження № 22-ц/778/2295/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 21 січня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2008 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 24.02.1996 року помер її дідусь - ОСОБА_5, якому належало право на земельну частку (пай) розміром 6,59 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0065953, виданого на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації від 04 вересня 1996 року № 454.

Померлий на випадок своєї смерті заповіту не склав. Інших спадкоємців 1 черги за законом після смерті ОСОБА_5, крім відповідача, не має. Спадкоємців 2-4 черги також не має. Позивач є спадкоємцем п'ятої черги за законом.

У жовтні 2008 року ОСОБА_4 звернулася до державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда ОСОБА_5 Проте, нотаріус в усній формі відмовила їй у видачі свідоцтва з причини пропуску строку прийняття спадщини. До нотаріальної контори письмову заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини позивач не подавала, разом із спадкодавцем на день його смерті не проживала.

У період з 1995 року по день смерті ОСОБА_5 позивач доглядала за дідом, допомагала йому по господарству, організовувала похорони. ОСОБА_4 зазначає, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а в 2000 році здала земельну ділянку в оренду Фермерському господарству «Простір». Відповідач не бажав займатися переоформленням спадщини.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просила суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті діда ОСОБА_5, який помер 24.02.1996 року, та визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 6,59 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0065953, виданий на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації від 04 вересня 1996 року № 454) в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_5, який помер 24.02.1996 року.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 21 січня 2009 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) розміром 6,59 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Виноградненської сільської ради Токмацького району, що належало померлому ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0065953.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив із того, що позивач є спадкоємицею, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому за нею слід визнати право на вищевказану земельну частку (пай), що належало померлому ОСОБА_5

Проте, погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки він є передчасним, суд прийшов до нього з порушенням норм процесуального права та без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), Серія ЗП № 0065953, виданого на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації від 04 вересня 1996 року № 454, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир», розміром 6,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Виноградненської сільської Ради Токмацького району Запорізької області (а.с. 5).

Позивач є онукою ОСОБА_5, що підтверджується копіями посвідки про народження відповідача ОСОБА_3, свідоцтва про народження позивача, свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та позивачем (а.с. 7, 8, 10).

ОСОБА_5 помер 24.02.1996 року (а.с. 11, 56).

ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, по день своєї смерті 24.02.1996 року (а.с. 12).

З довідки виконавчого комітету Молочанської міської Ради народних депутатів Запорізької області без номера та дати вбачається, що в період часу з 1995 року по лютий 1996 року ОСОБА_4 доглядала за своїм дідусем ОСОБА_5 (а.с. 13).

У 2000 році ОСОБА_4 за оренду земельного паю загальною площею 7 га була видана орендна плата в розмірі 100 грн. В подальшому орендна плата не виплачувалася у звязку з не оформленням відповідних документів, що видно з довідки голови Фермерського господарства «Простір» без номера та дати (а.с. 14).

Як видно з копії спадкової справи № 102/97 після смерті ОСОБА_5, до Токмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом 27.06.1997р. звернулася дружина померлого - ОСОБА_7, яка мешкала разом із чоловіком ОСОБА_5 за адресою: м. Молочанськ, вул. Рогачова, 22. У склад спадкового майна входить: грошовий вклад в Токмацькому ощадному банку № 3139/027, рахунок № 1425, жилий будинок в м. Молочанськ, вул. Рогачова, 22. У заяві ОСОБА_7 зазначала, що крім неї є інші спадкоємці ОСОБА_3 (відповідач по справі) (а.с. 59-64).

Таким чином, дружина померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 прийняла спадщину відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР.

Відповідач ОСОБА_3 подав до Токмацької районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини 27.06.1997р., тобто, після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини (а.с. 61).

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємець ОСОБА_3 не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК Української РСР), тобто, вважається, що він відмовився від спадщини після смерті батька ОСОБА_5

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що вирішенням спору безпосередньо зачіпаються права та законні інтереси спадкоємця, що прийняла спадщину, - ОСОБА_7, 1920р. народження (або її правонаступників в разі, якщо остання на час розгляду справи померла).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає. Суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які повинні бути залучені до участі у справі, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 Постанови № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Так, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. За наявністю спадкоємців, які прийняли спадщину, ОСОБА_3 не є належним відповідачем у справі.

Отже, суд першої інстанції, розглядаючи справу, не встановив коло осіб, які мають право на спадкове майно, розглянув справу без участі належного відповідача у справі, ОСОБА_7 (або її правонаступники) не була залучена до участі у справі, що позбавило її можливості скористатися процесуальними правами, передбаченими ст.ст. 27, 31 ЦПК України, що в свою чергу, не сприяло всебічному і повному з'ясуванню дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін та ухваленню законного і обґрунтованого рішення.

Розгляд справи по суті спору з неналежним відповідачем позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Отже, звертаючись до суду з цим позовом, позивач не зазначила спадкоємця, яка прийняла спадщину (або її правонаступників), а суд першої інстанції не з'ясував коло належних відповідачів та, в порушення вимог ст. 33 та ст. 10 ч. 4 ЦПК України, не роз'яснив позивачу право на залучення їх до участі у справі та правові наслідки щодо нереалізації такого права. Усунути вказані недоліки на стадії апеляційного розгляду справи неможливо. Цивільний процесуальний Кодекс України виключає можливість апеляційного суду скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі як співвідповідача, вирішити справу як суд першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За викладених обставин ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

При скасуванні рішення суду із зазначених підстав апеляційний суд не дає правової оцінки щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки вони можуть бути предметом розгляду судом першої інстанції при повторному зверненні позивача до суду до належного відповідача (відповідачів) для вирішення спору по суті.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 21 січня 2009 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: