У х в а л а

іменем україни

8 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» на рішення Фастівського міськрайонного суд Київської області від 27 жовтня 2015 року, рішення апеляційного суду Київської області від 3 грудня 2015 року та касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Київської області від 3 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Фастівського міськрайонного суд Київської області від 27 жовтня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 3 грудня 2015 року рішення Фастівського міськрайонного суд Київської області від 27 жовтня 2015 року скасовано частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості по сплаті кредиту в розмірі 28 026, 24 дол. США, заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 19 662,61 дол. США та пені в розмірі 306 324 грн 92 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог банку та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга ПАТ КБ «Надра» підлягає відхиленню, а касаційна скарга ОСОБА_6 - частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт отримання кредиту ОСОБА_6 не доведений, оскільки в заяві на видачу готівки від 21 квітня 2008 року стоїть не його підпис, що підтверджується висновком експерта від 31 серпня 2015 року.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що позивачем не виконувалися належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої відповідачем не спростовано.

Проте повністю з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 29 778,21 дол. США, що еквівалентно 150 379,96 грн (без зазначення строку дії договору) зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі.

Згідно умов кредитного договору від 21 квітня 2008 року ОСОБА_6 повинен був щомісячно до 20 числа кожного місяця погашати кредит мінімально необхідними платежами.

Відповідно до розділу 3.2 «Порука» кредитного договору ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобов'язалися відповідати перед ПАТ КБ «Надра» як солідарні боржники.

Відповідно до висновку експерта від 31 серпня 2015 року в заяві на видачу готівки № 513 від 21 квітня 2008 року (а. с. 23), підпис у графі «Зазначену суму одержав» виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 3.2.5 кредитного договору банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із цього договору, при умові якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій частині вони не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Таким чином, вирішуючи спір, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в частині задоволення позову до ОСОБА_7, оскільки позивачем умову договору про обов'язкове направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника не виконано.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про те, що він фактично отримав кредит у сумі меншій ніж обумовлено кредитним договором, безпідставні, оскільки, підписавши кредитний договір, він підтвердив факт отримання кредиту та погодився з його умовами. Спірний кредитний договір є чинним та ніким не оспорювався.

Зазначений висновок узгоджується із вимогами ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається, у зв'язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Однак, відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Вирішуючи спір, апеляційний суд вказані роз'яснення не врахував та зазначених вимог процесуального законодавства в повному обсязі не виконав, всупереч вимогам статей 212 - 214, 303, 315 ЦПК України не перевірив фактичних обставин справи, зазначених позивачем в позовній заяві: щодо виплати суми кредиту, щодо періодів нарахування штрафних санкцій та сум, які заявлені позивачем до стягнення. З'ясування вказаних обставин має суттєве значення для вірного вирішення справи.

У порушення наведених норм права суд не вказав, за який період стягнуто кредитну заборгованість, розрахунок цієї заборгованості і за який період нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, і які саме, та які умови договору це передбачають.

При цьому згідно вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 551 ЦК України не перевірив можливість зменшення розміру неустойки при наявності для цього підстав.

Також судами залишено без спростування доводи позичальника про невірне обчислення кредитної заборгованості та неврахування всіх сплачених ним сум.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді справи, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 3 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_6 скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак