Номер провадження: 22-ц/785/6962/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.,

за участю секретаря Сібової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 липня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 липня 2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Заборонено будь-яким посадовим особам та ОСОБА_3 виконувати будь-які дії відносно квартири АДРЕСА_2 (а.с.6).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить ухвалу судді скасувати, посилаючись на порушення ним норм процесуального права (а.с.11-13).

Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи представники позивача та відповідача в судове засідання не з'явилися, про поважність причин неявки суд не сповістили, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи (а.с.44).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суддя керувався ст.ст.151, 152 ЦПК України, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму ВСУ) та виходив з того, що:

- між сторонами дійсно виник спір, що підтверджується матеріалами справи;

- відповідач на даний час розпродає своє майно і закрила свої рахунки в банках,

а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З такими висновками судді погодитись не можна, оскільки вони суперечать вимогам закону та не грунтуються на виділених матеріалах справи.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.ч.1, 3 ст. 151 ЦПК України).

Види забезпечення позову визначено ч. 1 ст.152 ЦПК України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_2 вбачається, що він звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, було поділено спільне майно подружжя. При цьому частина майна залишилась не поділеною, в тому числі меблі на суму 1 000 000 грн.

Крім того, ОСОБА_2 зазначав, що меблі знаходилися в житловому будинку, розташованому в пров.Маячний, №11/4 в с. Мізікевич Овідіопольського району Одеської області, та разом із будинком були продані без його згоди.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд:

-стягнути з ОСОБА_3 компенсацію вартості ? частини мяких меблів в розмірі 500000 грн.;

-в якості забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити будь-яким посадовим особам та ОСОБА_3 виконувати будь-які дії відносно квартири до вирішення спору.

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_2 додав до позовної заяви копію рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року.

Інших додатків, які необхідні для розгляду справи, в т.ч. докази на підтвердження переліку меблів, які знаходилися у відчуженому будинку, та їх вартості, позивачем не надано (а.с.2).

Зі змісту рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року, отриманого апеляційним судом з Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що у звязку зі зменшенням розміру позовних вимог ОСОБА_3, судом першої інстанції не розглядалися її вимоги щодо поділу меблів, предметів інтерєру у квартирах та будинках, коштовностей та техніки загальною вартістю 1 000 000 грн.(а.с.47-71).

Таким чином, якщо позивач вважає рішення суду єдиним доказом придбання меблів, які є їх спільною сумісною власністю, то загальна вартість вищенаведеного неподіленого колишнім подружжям майна, а не лише меблів, складає 1 000 000 грн.

Згідно розяснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму ВСУ, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За відсутності чіткого переліку меблів, що знаходились у відчуженому будинку та їх вартості, розглядаючи заяву про забезпечення позову, ціна якого, з огляду на докази надані ОСОБА_2, вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, суддя належним чином не обґрунтував співмірність виду забезпечення позову, про який просив позивач.

Крім того, ст.152 ЦПК України не передбачає такого заходу забезпечення позову, як заборона невизначеному колу посадових осіб невизначених органів та відповідачу виконувати невизначені дії щодо нерухомого майна.

Відсутні в виділених матеріалах справи й будь-які докази щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову, на які є безпідставне посилання в ухвалі судді.

При цьому колегія суддів виходить з того, що ухвала про забезпечення позову постановлена суддею в день відкриття провадження у справі та будь-яких нових доказів до суду 18 липня 2016 року від позивача або його представника не надходило (а.с.4).

За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в заявлений ним спосіб.

Керуючись ст.303, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.313, п.6 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 липня 2016 рокускасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5