Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою державного підприємства «Придніпровська залізниця», заінтересована особа - спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального Головного управління Міндоходів, на дії державного виконавця Кіровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола Віталія Олексійовича

за касаційною скаргою державного підприємства «Придніпровська залізниця» на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року державне підприємство «Придніпровська залізниця» (далі - ДП «Придніпровська залізниця») звернулося до суду із вказаною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що 07 травня 2014 року старшим державним виконавцем Кіровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання листа № 2/180/112/2014, виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення із ДП «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн та надано строк на виконання судового рішення у добровільному порядку.

13 травня 2014 року платіжним дорученням на користь ОСОБА_4 було перераховано 83 243, 60 грн та на користь держави у рахунок обов'язкових платежів із стягнутої суми 16 756, 40 грн. Заходів примусового виконання судового рішення державний виконавець не вчиняв, проте стягнув виконавчий збір у розмірі 1 675, 64 грн.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив визнати протиправними дії державного виконавця та скасувати постанову про стягнення із боржника виконавчого збору; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невчинення належних дій щодо закінчення виконавчого провадження; зобов'язати державного виконавця вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «Придніпровська залізниця», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року із ДП «Придніпровська залізниця» та ОСОБА_5 у солідарному порядку було стягнуто на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 жовтня 2010 року на залізничному переїзді у с. Городище, в районі м. Марганець, за наслідками якої загинула мати позивача ОСОБА_6

07 травня 2014 року старшим державним виконавцем Кіровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання листа № 2/180/112/2014, виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення із ДП «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн та надано строк на виконання судового рішення у добровільному порядку.

13 травня 2014 року платіжним дорученням на користь ОСОБА_4 було перераховано 83 243, 60 грн та на користь держави у рахунок обов'язкових платежів із стягнутої суми 16 756, 40 грн.

У зв'язку з тим, що виконавчий лист добровільно виконано не у повному обсязі (на користь стягувача надійшли кошти у розмірі 83 243, 60 грн, а не 100 000 грн), 06 листопада 2014 року старший державний виконавець Кіровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловол В.О. виніс постанову про стягнення із ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі 1 675, 64 грн.

Відмовляючи у задоволенні скарги щодо неправомірності стягнення виконавчого збору, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що отримані за рішенням суду внаслідок відшкодування платнику податку завданої моральної шкоди відповідно до п. п. 164.2.14 ст. 164 ПК України не включаються до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та не підлягають оподаткуванню. Фактично в період добровільного виконання рішення суду виконавчий лист боржником не виконаний, оскільки розмір суми, яка зазначена у рішенні суду, боржником не перерахований на користь стягувача. Дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення із боржника виконавчого збору відповідають вимогам ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в наданий державним виконавцем строк виконавчий лист боржником самостійно не виконаний у повному обсязі.

За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній станом на 06 листопада 2014 року редакції) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону

підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою та абзацом другим частини другої статті 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, дії державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду, як і боржника за виконавчим документом, здійснюються у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, а отже і рішенням суду.

Рішення суду про стягнення 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди не містить висновку щодо оподаткування стягнутої суми, станом на 13 травня 2014 року роз'яснення цього рішення не було.

За таких обставин, боржник, розподіляючи кошти із стягнутої суми на виконання обов'язку податкового агента, діяв самовільно.

Разом з тим, ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про

відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Таким чином, виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-785цс15 від 06 липня 2015 року).

У справі судами не встановлено обставин про те, коли відбулося погашення залишку боргу у розмірі 16 756, 40 грн ДП «Придніпровська залізниця» та у якому порядку: добровільно чи внаслідок здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду.

Обставини про те, чи вчиняв державний виконавець дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, до остаточного розрахунку ДП «Придніпровська залізниця» перед ОСОБА_4, мають істотне значення для перевірки правомірності стягнення виконавчого збору, а такі обставини у справі не з'ясовані.

З урахуванням викладеного, постановлені у справі ухвали судів підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції за ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Придніпровська залізниця» задовольнити частково.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко