Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1553/15-ц

05 лютого 2016 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Богородчанський районний суд Івано-Франківської області розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до АТ інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання недійсним окремих положень договору про надання споживчого кредиту,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Богородчанський районний суд Івано-Франківської області з позовом до АТ інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання недійсним окремих положень договору про надання споживчого кредиту.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що 16 жовтня 2007 року між ним та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір №0, за умовами якого для споживчих цілей йому було надано кредитні кошти у розмірі 36 000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 10,5 % річних строком до 16 жовтня 2028 року для придбання однокімнатної квартири в м. Івано-Франківську по вул. Гетьмана Мазепи, 66/8, яка за умовами договору була прийнята банком в заставу.

Зазначав, що при підписанні кредитного договору та його виконанні, відповідачем було порушено його права, оскільки окремі умови кредитного договору за своїм змістом не відповідають вимогам закону. Так, згідно п.1.3.1 Договору банк в односторонньому порядку залишив за собою право в будь-який час підвищувати процентну ставку, а також передбачив у п.5.3., п.10.1 своє право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів.

Крім того, п.4.8 Договору обумовлено обовязок позичальника протягом строку дії договору забезпечити страхування предмета застави у страховій компанії, визначеній ОСОБА_2, а розмір страхового відшкодування у випадку настання страхового випадку має бути виплачений на користь ОСОБА_2.

Також зазначив, що у п.1.5 Договору було передбачено, що кошти, надані як кредит зараховуються на рахунок Позичальника, проте сам номер рахунка не вказано і йому на даний час невідомо те, чи було зараховано 36000 дол.США на його рахунок.

Наслідком укладення Договору стало обмеження для нього як споживача вільно укладати цивільні угоди щодо страхування майна, вільно розпоряджатись майном(грошма), що належать йому на праві приватної власності, а також мати захист персональної інформації, що складає банківську таємницю.

Посилаючись на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач вказує на наявність підстав для визнання наведених положень правочину недійсним, просив визнати їх недійсними з моменту укладення Договору.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав з викладених у заяві підстав, просив його задовольнити.

Представник відповідача заявлені вимоги не визнав. Вказав, що Договір між позивачем та ОСОБА_2 було підписано добровільно. При укладенні договору позивач не робив жодних заяв про те, що Договір є дискримінаційним чи таким, який порушує його права. Такі доводи він вважає надуманими, продиктованими небажанням виконувати свої обовязки за договором, оскільки в даний час Банк предявив позов до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому просив у відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору №0 від 16 жовтня 2007 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 останній отримав кредитні кошти у розмірі 36 000 доларів США під 10,5 % річних за користування кредитними коштами на строк до 16 жовтня 2028 року для придбання однокімнатної квартири в м. Івано-Франківську по вул. Гетьмана Мазепи, 66/8.

Відповідно до ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

За положеннями ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ч. 1 ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Права споживача в разі отримання ним продукції в кредит передбачені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої кредитодавець зобов"язаний повідомити споживача про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, варіанти повернення кредиту, тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, в укладеному між сторонами у письмовій формі договорі чітко визначені всі умови кредитування, зокрема, розмір наданого кредиту, строк, на який наданий кредит, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обовязки позикодавця і позичальника, відповідальність сторін. Підписанням кредитного договору, ОСОБА_1 погодився зі всіма умовами цього правочину та прийняв на себе зобовязання щодо його виконання.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання інформації, зазначеної цією статтею суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону, що не передбачає, як наслідок, визнання договору недійсним.

Надуманими вважає суд посилання позивача на те, що через відсутність у договорі реквізитів поточного рахунку, йому не відомо про зарахування чи не зарахування кредитних коштів у сумі 36000 дол.США на його рахунок. Адже позивач набув у власність квартиру обумовлену у Договорі, яка придбавалась за кредитні кошти, чого не заперечує в судовому засіданні представник позивача. Досліджена в судовому засіданні виписка з особового рахунка 0500, відкритого в ОСОБА_2 на імя ОСОБА_1 свідчить про те, що 16.10.2007 року банком було перераховано кошти, обумовлені в договорі. Тому жодного порушення прав позивача як споживача кредиту суд даному випадку не вбачає.

Не може свідчити про обмеження прав позивача і п.4.8 Договору стосовно обовязку страхувати заставне майно в акредитованій ОСОБА_2 страховій компанії. Відповідно до інформації, що розміщена на сайті відповідача ОСОБА_2 акредитовано більше 10 страхових компаній, серед яких позивач вправі вільно вибрати будь-яку.

Доказів порушення прав ОСОБА_1, як споживача банківських послуг, позивачем суду не надано. На думку суду оспорюваний кредитний договір відповідає вимогам, які встановлені для такого виду правочинів, а тому підстав для задоволення позову немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання недійсним окремих положень договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.10.2007 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Битківський Л.М.