У Х В А Л А

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, визнання договору дарування та реєстрацію права власності на нерухоме майно недійсними; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 7 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 9 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що у період подружнього життя з ОСОБА_5 ними придбано нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 27 грудня 2006 року. Дружина здійснювала в магазині підприємницьку діяльність та продаж товарів для дітей, хоча фактично бізнес був спільним, оскільки позивач також брав у його веденні активну участь. ОСОБА_4 зазначає, що спірне приміщення придбано дружиною за його особисті кошти від продажу акцій російського підприємства. Для придбання товару також використовувалися його кошти, тому зазначав, що йому належить половина товару в магазині та обладнання, що знаходяться в оспорюваному приміщенні магазину, а також в приміщенні орендованого у смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області для ведення підприємницької діяльності. Зазначав, що має право на половину доходів від підприємницької діяльності, починаючи з травня 2011 року, що на момент звернення до суду становило 125 тис. грн. Крім того, ОСОБА_5 28 грудня 2012 року подарувала приміщення магазину дочці, тому просив визнати правочин недійсним.

У листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що в період шлюбу подружжям придбано згідно договору купівлі-продажу від 21 січня 2011 року квартиру АДРЕСА_1 за 152 380 грн. Квартира є спільною сумісною власністю подружжя, тому просила визнати за нею право власності на Ѕ частини вказаної квартири.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 7 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 9 листопада 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування промтоварного магазину від 28 грудня 2012 року, а саме нежитлових приміщень загальною площею 112,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_6, а саме на нежитлові приміщення загальною площею 112,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 9 січня 2013 року за № 3745.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 112,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частини нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 112,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 У решті позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частини нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги дають підстави вважати, що судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що може бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, визнання договору дарування та реєстрацію права власності на нерухоме майно недійсними; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя призначити до судового розгляду на 6 квітня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик