АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7464/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Овсяннікової А.І., Коваленко І.П.,

за участю секретаря -Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилалась на те, що 10.06.2011 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір позики, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І. за реєстровим № 1943. Згідно умов договору позивач передала відповідачу 40 000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути ці кошти частинами (з розстроченням) у визначені умовами договору порядку та строки, але не пізніше 10.10.2011 року. Борг відповідач зобов'язався повертати по 750 доларів США щомісячно не пізніше 20 числа у липні-вересні 2011 року та 37750 доларів остаточно не пізніше 10 жовтня 2011 року. ОСОБА_3 в порушення прийнятих зобов'язань повернуто лише 3000 доларів США Заборгована сума складає 37000 доларів США, на підставах положень норм ст.ст.536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами у розмірах облікової ставки НБУ за період з 10 червня 2011 року по 29 жовтня 2013 року сума відсотків складає 6637 доларів США, за прострочення виконання грошового зобов'язання боржник за ч.2 ст.625 ЦК України зобов'язаний сплатити кредиторові 3% річних від простроченої суми, яка складає відповідно розрахунку з 13 жовтня 2011 року по 29 жовтня 2013 року за 845 днів 2271 долар США, а пеня за цей період, згідно п.6 договору позики у розмірі 3% простроченої сумі за кожен день у розмірі 829170 доларів США. Вказану суму ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 жовтня 2014 року позов задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість суми позики, відсотків за користування запозиченими коштами, 3% річних за прострочення повернення боргу та неустойки у розмірі 1189273, 18 грн.Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині у позові відмовлено.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Харківської області від 22.01.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково. Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 жовтня 2014 року змінено. Зменшено суму стягнуту з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості з 1189273,18 грн. до 1073658,60 грн.В іншій частині це рішення залишити без змін.

Не погодившись з вказаним рішенням, особа, яка не брала участі у справі, а саме ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилалось на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт, яка не брала участі у справі, вважає, що зазначеним рішенням місцевого суду вирішено питання про її права та обов'язки, оскільки вона з вересня 2010 року перебувала у фактично шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_3 та вела з ним спільне господарство. На підставі вимог ст.60 СК України вважає, що усе набути ними майно за період їх спільного проживання є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Укладаючи спірний договір ОСОБА_3 діяв не в інтересах родини. Кошти стягнуті оскаржуваним рішенням належать їй та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Таким чином, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2014 року порушені її права.

Згідно з частиною 1 статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З тексту договору від 10.06.2011 року, який було посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І. вбачається, що сторонами договору були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 При укладанні вказаного договору ОСОБА_1 участі не приймала.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позичальник) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Таким чином, суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов'язки ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що вона не була стороною по зазначеному договору позики.

Посилання ОСОБА_1 на те, що на час укладення договору позики вона проживала з ОСОБА_3 однією сім»єю не є підставою для оскарження даного рішення суду.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження того факту, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, у зв'язку з чим рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 жовтня 2014 року порушені її права, передбачені ст.60 СК України.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 не додалабудь-яких доказів про порушення невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 жовтня 2014 року.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини 3 статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Беручи до уваги положення частини 1 статті 292 ЦПК України та враховуючи вказані роз'яснення, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не має права на апеляційне оскарження, а тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позикипідлягає закриттю, а апеляційну скаргу слід повернути апелянту.

Керуючись ст. ст. 292, 297, 315, 317, 319,325 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 « Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» судова колегія,-

ухвалила:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -