Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/8299/15 Головуючий у 1 інстанції: Парій О.В.
Провадження № 22-ц/778/632/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Каракуші К.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнених аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, які стягуються з відповідача у ? частини всіх видів його заробітку, до 1/3 частини всіх видів його заробітку. Зазначила, що з відповідачем знаходилась у шлюбі, під час якого у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення суду від 27 грудня 2007 року з відповідача стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку. Призначених аліментів на утримання доньки не вистачає, оскільки вона щомісячно сплачує за навчання дитини у ліцейному класі ЗОШ № 3 м. Бердянська, щомісячно сплачує за відвідування нею спортивної секції, а також дитина потребує спеціалізованого харчування. Вона несе витрати на лікування та оздоровлення дитини під час канікул, придбання шкільної та спортивної форми, придбання підручників, одягу та взуття, на оплату комунальних послуг. Дитина перебуває на диспансерному обліку у лікарів: ортодонта, ендокринолога, кардіолога, постійно хворіє вірусними інфекційними захворюваннями. Відповідач працює та щомісячно отримує заробітну плату у розмірі 4 000 гривень, інвалідності та важкого стану здоров'я не має, непрацездатних батьків не має. Вважає, що розмір стягнених аліментів повинен бути збільшений в зв'язку з погіршенням матеріального стану одержувача аліментів та покращенням матеріального стану платника аліментів.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне та не всебічне з»ясуванням судом всіх обставин, на які вона вказувала на обгрунтування позову, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 27 грудня 2007 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 вересня 2007 року до повноліття дитини.

У вказаному рішенні зазначено, що ОСОБА_2, звернувшись з позовом у вересні 2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3, посилалася на те, що дитина навчається у ліцейному класі, відвідує танцювальний гурток, а вона на той час не працює. Суд, врахувавши стан здоров'я відповідача, який хворіє на цукровий діабет, визначив розмір аліментів в частці від заробітку, стягнувши на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача.

В подальшому ОСОБА_2 декілька разів зверталась до суду з позовами до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів до 1/3 частки від заробітку (доходу).

Рішеннями Бердянського міськрайонного суду від 23 грудня 2008 року, від 12 січня 2011 року, від 23 січня 2013 року, від 12 грудня 2013 року, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовів до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягуваних аліментів.

Проаналізувавши зміст вказаних рішень, суд першої інстанції у цій справі дійшов висновку, що ОСОБА_2 у попередніх позовах про збільшення розміру аліментів посилалася на ті ж самі обставини, що і у останньому позові від 31.08.2015р., та судовими рішеннями встановлено, що ці обставини вже існували на день винесення рішення суду про стягнення аліментів від 27.12.2007 року.

Крім того, суд також встановив, що, як на день винесення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, так і на день розгляду цього позову, матеріальне становище позивача та відповідача не змінилося: позивач так само не працює, відповідач працює на тому самому підприємстві та займає ту саму посаду. Стан здоров»я позивача та відповідача також не змінився, що підтверджується матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що судом при розгляді справи не враховано, що при визначенні судом розміру аліментів на дочку в ? частці у ОСОБА_3 малось на утриманні двоє батьків-пенсіонерів, але на теперішній час батько відповідача помер, а відтак його дохід збільшився на суму витрат, що припадали на батька, а також вдвічі збільшився розмір заробітку відповідача.

Дійсно, на час ухвалення рішення від 27.12.2007р. про стягнення аліментів, у відповідача було двоє батьків на утриманні, але 03 квітня 2013р. батько відповідача помер, у зв»язку з чим позивач вже зверталась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, та ці обставини вже були враховані в рішенні від 12.12.2013р., в якому суд встановив, що, незважаючи на те, що батько відповідача помер, на загальний матеріальний стан відповідача цей факт не вплинув, оскільки на цей час відповідач утворив нову сім»ю, на утримання якої також на тепер надає кошти, а також залишилась на утриманні матір інвалід 2 групи. На сьогоднішній день ці обставини не змінились.

З матеріалів справи вбачається, що позивач як не працювала у 2007р., так не працює і на теперішній час, отримуючи періодично виплату по безробіттю, яка на зараз зросла вдвічі порівняно з 2007р., тобто з 200 грн. до 544 грн., як і зарплата відповідача.

При наявності всіх інших факторів і критеріїв, які не змінились у сторін з часу визначення розміру аліментів, сам по собі факт підвищення заробітної плати на світлі інфляційних процесів у країні не може свідчити про покращення матеріального стану відповідача. До того ж, суд правильно визнав, що разом із зростанням зарплати пропорційно зростає і розмір аліментів.

Так, згідно з ЗУ «Про Державний бюджет» прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років: у 2007р. складав 595 грн., а щомісячна сума аліментів складала від зарплати 2 000 грн. 500 грн.; у 2013р. прожитковий мінімум складав 1 286 грн. - щомісячна сума аліментів від зарплати 4000 грн. пропорційно зросла до 1000 грн.; у 2015р. прожитковий мінімум на дитину складав 1455 грн., а розмір аліментів з 5 500 грн. збільшився до суми у розбігу від 1020 грн. до 1200 грн. щомісячно. Тобто на теперішній час із збільшеної зарплати щомісячна сума аліментів є максимально наближеною до розміру прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років.

За вказаних обставин, зважаючи на те, що за законом обидва батьки мають обов»язок з утримання своїх неповнолітніх дітей, що не в повній мірі виконується самою позивачкою, колегія вважає, що вимоги позивача до відповідача про збільшення розміру аліментів на дочку до 1/3 частки є необґрунтованими.

Що стосується стану здоров»я дитини, який, на думку позивача, є незадовільним, та відвідування дитиною секцій та гуртків, то судами неодноразово розглядались такі обґрунтування про збільшення розміру аліментів, та було роз»яснено неодноразово щодо можливості звернення з позовом у відповідності до вимог ст. 185 СК України про стягнення додаткових витрат на лікування та розвиток здібностей дитини, але таких вимог позивач до відповідача не заявляла.

Той факт, що помер її батько ОСОБА_5, який був непрацездатним та отримував пенсію, не можна визнати погіршенням матеріального стану позивача, оскільки на дітях полягає обов»язок утримувати своїх непрацездатних батьків, а не навпаки, крім випадків, коли самі діти є непрацездатними, якою за матеріалами справи позивач не являється.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія не знаходить, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню із залишенням без змін оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Каракуша К.В.

ОСОБА_1