Справа № 2/359/625/16
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Журавського В.В.

при секретарі - Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Інституту розведення і генетики тварин імені Зубця НААН України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 02 січня 2013 року вона була прийнята на посаду юрисконсульта сектору з кадрової роботи правового забезпечення та діловодства Інституту розведення і генетики тварин ім. Зубця НААН України. 01 грудня 2013 року ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. В день звільнення згідно вимог КЗпП України відповідач не здійснив повного розрахунку за фактично відпрацьований час, а саме: не виплатив їй компенсацію за невикористану відпустку в кількості 46 днів. Тому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з Інституту розведення і генетики тварин ім. Зубця НААН України на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку з 01 грудня 2015 року по 14 грудня 2015 року у розмірі 1962 гривень 10 копійок, а також моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала та просила суд задовольнити його.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що Інститут розведення і генетики тварин ім. М.А. Зубця НААН України є бюджетною установою та фінансується за рахунок Державного бюджету України і проводить виплату заробітної плати два рази в місяць 14-го та 28-го числа, відповідно, виплата всіх сум, що належали ОСОБА_1 при звільненні, були проведені в день виплати заробітної плати за першу половину грудня 2015 року, тобто 14 грудня 2015 року. Крім цього, представник відповідача зазначив, що позивачем невірно здійснено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 02 січня 2013 року ОСОБА_1 працювала в Інституті розведення і генетики тварин ім. Зубця НААН України на посаді провідного юрисконсульта сектору з кадрової роботи правового забезпечення та діловодства, що підтверджується наказом в.о. директора Інституту розведення і генетики тварин ім. Зубця НААН України №1-К від 02 січня 2013 року (а.с.3-4).

01 грудня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у звязку з закінченням строку трудового договору. Вказана обставина підтверджується наказом №86-К від 01 грудня 2015 року (а.с.5-6).

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається з копії розрахункового листа (а.с.7) та довідки по картковому рахунку (а.с.9) за період з 01 листопада 2015 року по 23 грудня 2015 року, наданої ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», Інститут розведення і генетики тварин ім. Зубця НААН України виплатив позивачу компенсацію за невикористану відпустку в кількості 46 днів у розмірі 3079 гривень 84 копійки лише 14 грудня 2015 року.

Тобто, компенсація з невикористану відпустку була виплачена не в день звільнення, а через 14 днів, починаючи з дня звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Як вбачається з копії розрахункового листа (а.с.8) в жовтні 2015 року позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 2911 гривень та в листопаді 2015 року 2835 гривень. Загальний розмір заробітної плати за два місяці складає 5746 гривень. Фактична кількість робочих днів за вказаний період становить 41 день. Таким чином, розмір середньоденної заробітної плата позивача становить 140 гривень 15 копійок (5746 / 41).

Враховуючи вищезазначене, загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з дня звільнення до виплати компенсації за невикористану відпустку склав 1962 гривень 10 копійок (140,15 * 14 днів).

Тому, з Інституту розведення і генетики тварин ім. Зубця НААН України на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 1962 гривень 10 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Щодо вимог позивача про відшкодування завданої їй моральної шкоди у розмірі 1000 гривень, суд прийшов до висновку, що позивачем в цій частині належним чином не обґрунтовано розмір завданих їй моральних страждань у звязку з порушенням відповідачем її трудових прав на отримання остаточного розрахунку при звільненні. Тому в задоволенні даної позовної вимоги суд вважає за необхідне відмовити.

На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1218 гривень .

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.116, ч.1 ст.117, ч.1 ст.2371 КЗпП України, п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», ст.ст.8, 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Інституту розведення і генетики тварин імені Зубця НААН України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1962 грн. 10 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Інституту розведення і генетики тварин імені Зубця НААН України на користь держави судовий збір в розмірі 1218 грн.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський