Справа № 683/1791/16-ц
02 листопада 2016 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.
секретаря Борикіної Л.В.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього на свою користь 4000 доларів США боргу.
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 26 листопада 2014 року він позичив ОСОБА_2 4000 доларів США. Станом на дату звернення до суду ОСОБА_2 вказані кошти йому не повернув та не бажає їх повертати, через що він змушений був звернутись до Старокостянтинівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. В ході перевірки відповідач зазначений борг визнав, однак кошти повертати відмовився.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, просять позов задоволити, а у разі відсутності відповідача винести заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, причини неявки суду не повідомив.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2016 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області із заявою про те, що ОСОБА_2 не повертає отримані у позику кошти в сумі 4000 доларів США.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Водночас в силу положень ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Чинне процесуальне законодавство відносить до письмових доказів будь-якого роду документи, акти, листування службового або особистого характеру, що містять у собі відомості про правочин та його умови (ст. 64 ЦПК України).

Факт надання ОСОБА_1 у позику ОСОБА_2 26 листопада 2014 року 4000 доларів США та неповернення цих коштів йому ОСОБА_2 встановлено висновком старшого оперуповноваженого СКП Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_4 від 17 червня 2016 року, затвердженого начальником Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області.

Зазначений документ є належним, достатнім та допустимим письмовим доказом відповідно до ст.ст. 64, 218 ч.1, 1047 ч.2 ЦК України на підтвердження факту існування боргу відповідача перед позивачем за договором позики, і обґрунтованості заявленої вимоги про його повернення.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Відтак, саме у національній валюті України підлягає стягненню борг.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-79 цс 14 від 2 липня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до роз»ясень, даних у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Національний банк України встановив на 02 листопада 2016 року офіційний курс валют на рівні: 25,584772 грн. за 1 долар США.

Отже, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 листопада 2016 року еквівалентно 102339 грн. 08 коп. (4000 доларів США х 25,584772 грн.).

При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача 984 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за договором позики 4000 доларів США, що за курсом НБУ на

день постановлення рішення еквівалентно 102339 грн. 08 коп., а також судовий збір у сумі 984 грн., а всього 103323 грн. 08 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя