Справа № 226/1746/16-ц
Провадження №2/226/750/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

14.11.2016 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

при секретарі Пікало К.І.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача на підставі довіреності Заговорича Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про зобов'язання включення до списку осіб, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Красноармійськвугілля» про зобов'язання включення до списку осіб, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, в обґрунтування якого вказав, що він має стаж роботи на підземних роботах у вугільній промисловості більше 40 років. Останнім місцем його роботи є шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля», куди він був прийнятий за переводом з гірничопрохідницького підприємства «Нівелір» і на якій він працював з 01.09.1998 року по 30.09.2011 року та був звільнений за власним бажанням. Він проживає у приватному будинку з пічним опаленням та потребує вугілля для опалення будинку. Безоплатне вугілля відповідач щороку надавав йому до 2016 року, спочатку під час роботи, а після звільнення з 2011 року по 2015 рік включно - як пенсіонеру, який пропрацював на шахті більше 13 років на підземних роботах. В отриманні вугілля на І і ІІ півріччя 2016 року відповідач йому відмовив, мотивуючи тим, що він є пенсіонером Димитровського шахтобудівельного управління № 2 тресту «Красноармійськвуглебуд», а не пенсіонером шахти, посилаючись на п.12.10.8 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють в вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості. В той самий час, вважає, що на нього поширюється положення п. 12.10.9 Галузевої угоди і він має право на отримання пільгового вугілля за останнім місцем роботи на шахті відповідно до положень Гірничого закону та Галузевої угоди. У зв'язку з вищевказаним просить зобов'язати відповідача включити його до списку осіб, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, починаючи з 01.01.2016 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та обґрунтував їх викладеними в позовній заяві обставинами. Пояснив, що вважає себе таким, що заробив право на безоплатне отримання вугілля. Посилання представника відповідача на те, що має бути застосований пункт Галузевої угоди про отримання вугілля особою за місцем виходу на пенсію вважає безпідставними. Він йшов на пенсію з ДШБУ № 2, яке зараз ліквідоване. Крім того, він отримував вугілля у відповідача з 2011 року і лише зараз йому було відмовлено, раніше відповідач не вважав, що він не має права на отримання вугілля. Просив суд задовольнити його вимоги повністю.

Представник відповідача за довіреністю Заговорич Є.Г. в судовому засіданні не визнав позов повністю та пояснив, що дійсно з 2011 року ОСОБА_1 отримував у ДП «Красноармійськвугілля» вугілля для побутових потреб безоплатно. Перед 2016 роком інспектором з соціальних послуг була проведена перевірка підстав отримання вугілля, було з'ясовано, що ОСОБА_1 не має права на отримання вугілля саме від відповідача, оскільки має отримувати вугілля від ДШБУ № 2, з якого йшов на пенсію. Наразі ДШБУ № 2 ліквідоване. В такому разі позивач має отримувати вугілля за кошти держбюджету, але механізм цього йому невідомий. Вважає, що на протязі з 2011 року по 2015 рік позивач отримував вугілля у відповідача помилково, внаслідок неуважності відповідального інспектора. Просив у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що 01.09.1998 року позивач був звільнений з ГПП «Нівелір» за п. 5 ст. 36 КЗпП України за переведенням на шахту ім. О.Г. Стаханова, звідки був звільнений за ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням 30.09.2011 року (а.с. 13-14).

Згідно з випискою з протоколу засідання комісії з розгляду документів працівників та пенсіонерів ВП «Шахта «Стаханова» на право отримання вугілля на побутові потреби від 14.04.2016 року позивачу відмовлено у виписці вугілля на підставі п.12.10.8 Галузевої угоди (а.с.15).

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з абзацом 3 ч. 7 ст. 43 Гірничого закону України, підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках не менше, ніж 20 років, для чоловіків і не менше 15 років для жінок.

Відповідно до п. 12.10.7 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють в вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі на підземних роботах чоловіки - не менше 10 років, жінки - 7,5 років; на роботах, пов'язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5 років; на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки - не менше 20 років, жінки - 15 років.

За змістом п. 12.10.8 Галузевої угоди, ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Однак згідно з п. 12.10.9 Галузевої угоди особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в тому числі ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному підприємстві або їх правонаступниками.

Як вбачається з матеріалів справи, на день звільнення позивача у зв'язку з виходом на пенсію, тобто 15.03.1996 року, не було ще укладено Галузевої угоди та не був прийнятий Гірничий закон України.

Між тим, позивач після звільнення продовжив роботу на підприємствах вугільної промисловості, зокрема й у відповідача, та у зв'язку з цим безоплатно отримував вугілля на побутові потреби як працівник відповідача до 2011 року. Потім після звільнення в 2011 році по 2015 рік включно позивач отримував у відповідача вугілля як пенсіонер, питання про відмову йому у видачі відповідачем вугілля не ставилося. Зазначені відомості не заперечував представник відповідача, як і не заперечував й наявність необхідного стажу ОСОБА_1 для отримання вугілля для побутових потреб. Тобто, враховуючи положення абз. 3 ч. 7 ст. 43 Гірничого закону України та п. 12.10.7 Галузевої угоди, позивач має право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, що не оспорюється відповідачем.

Оскільки позивач був звільнений з відокремленого підрозділу «Шахта «Стаханова», яке не є юридичною особою та входить до складу ДП «Красноармійськвугілля», а само ДП «Красноармійськвугілля» є юридичною особою та вугледобувним підприємством, та застосовуючи положення п. 12.10.9 Галузевої угоди, суд вважає, що саме відповідач повинен безоплатно забезпечувати паливом позивача.

Посилання представника відповідача на те, що позивач був звільнений на пенсію з ВАТ «Трест «Красноармійськвуглебуд» та відповідно ДП «Красноармійськвугілля» не повинно забезпечувати паливом позивача, не ґрунтується на діючому законодавстві та суперечить абз. 3 ч. 7 ст. 43 Гірничого закону України та п.12.10.9 Галузевої угоди.

На підставі п.п. 12.10.7, 12.10.9 Галузевої угоди, ст. 43 Гірничого закону України, керуючись ст.ст. 60, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про зобов'язання включення до списку осіб, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, - задовольнити.

Зобов'язати Державне підприємство «Красноармійськвугілля» включити ОСОБА_1 до списку осіб, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, з 01.01.2016 року.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення надрукований та підписаний в нарадчій кімнаті 15.11.2016 року.

Суддя: В.С. Салькова