УхвалА

іменем україни

8 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою її представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 лютого 2016 року та на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 травня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав їй грошові кошти у розмірі 27 760 доларів США зі сплатою 15 % річних та кінцевим терміном повернення цих коштів до 26 травня 2015 року.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за якими останній набув права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4

Відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконувала, унаслідок чого станом на 29 квітня 2013 року за вищевказаним кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 383 866 грн 86 коп.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2008 року у розмірі 383 866 грн 86 коп.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено за безпідставністю вимог.

Справа розглядалася судами неодноразово. Останнім рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 210 301 грн 90 коп., у тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 158 489 грн 04 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитними коштами у розмірі 51 812 грн 86 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено за пропуском позовної давності. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року виправлено арифметичну помилку у резолютивній частині рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, зазначивши у мотивувальній частині рішення, що до стягнення підлягає заборгованість по процентах за користування кредитними коштами - 16 532 долари 91 цент США (22 274 доларів 81 цент США заборгованість на 29 квітня 2013 року - 5 741 доларів 90 центів США заборгованість на 26 червня 2010 року = 16 532 доларів 91 цент США), що еквівалентно 132 147 грн 54 коп., а всього до стягнення підлягає 36 361 доларів 33 цент США, що еквівалентно 290 636 грн 11 коп.; абзац третій резолютивної частини рішення викласти в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 290 636 грн 11 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 158 489 грн 04 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитними коштами у розмірі 132 147 грн 54 коп.»

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення міськрайонного суду та частково задовольняючи позов, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позичальник порушила умови кредитного договору, своєчасно кредит не погасила, у зв'язку з чим стягнув кредитну заборгованість в межах строку позовної давності (щомісячних платежів) та з урахуванням вимог закону та умов договору. При цьому суд виконав вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якими висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Доводи касаційної скарги про порушення позовної давності безпідставні, оскільки кредитний договір укладено до 26 травня 2015 року, позов пред'явлено у грудні 2013 року, тому з урахуванням щомісячних платежів, передбачених умовами договору (ч. 5 ст. 261 ЦК України), та тих обставин, що позичальник перестала сплачувати кредит у грудні 2009 року, апеляційний суд стягнув кредит у межах позовної давності.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного суду України від 6 листопада 2013 року 6-116цс13, від 19 березня 2014 року 6-20цс14, який у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів України.

Доводи касаційної скарги про не підтвердження переходу права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» безпідставні, перевірялись судом і згідно вимог ст. ст. 514, 516 ЦК України товариство набуло прав первісного кредитора. Крім того, позичальник не оплачувала кредит ні минулому, ні дійсному кредиторові.

Посилання касаційної скарги про те, що ПАТ «УкрСиббанк» не довело, що надало їй кредит реально, безпідставні, перевірялись судами, як першої інстанції, так і апеляційної.

Крім того, ОСОБА_4просить залишити в силі рішення першої інстанції, яким встановлено факт отримання кредиту, проте безпідставно в позові відмовлено через пропуск позовної давності. Отже, ОСОБА_4 не спростувала факт отримання кредиту.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, поданою її представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 лютого 2016 року та на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко

С.П.Штелик