АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3268/16 Справа № 208/6901/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нельга Д. В. Доповідач - Романюк М.М.
01 червня 2016 року м. Дніпропетровськ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3- особи: Заводське відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, служба у справах дітей Заводської районної адміністрації м.Дніпродзержинська про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 01 вересня 2015 року. В обґрунтування заявлених та уточнених вимог посилалася на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Оскільки відповідач, який є зареєстрованим та проживає у вказаному будинку, застосовуючи до неї фізичну силу, перешкоджає їй у доступі до вказаного будинку просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю та вселити у належний їй будинок.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року заявлені вимоги задоволено та вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх законності та обґрунтованості.

З даним висновком погоджується і колегія апеляційного суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 22 квітня 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З урахуванням того, що вказане домоволодіння є власністю позивача, а між колишнім подружжям існують неприязні стосунки, що підтверджує факт наявності перешкод в користуванні житлом зі сторони ОСОБА_2, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи неодноразові звернення ОСОБА_3 до органів поліції зі скаргами на неправомірні дії відповідача щодо неї, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог останньої.

До того ж ухвалення рішення щодо задоволення позовних вимог про усунення перешкод в користуванні квартирою ОСОБА_3 та вселення ніяким чином не зачіпає права апелянта, оскільки позивач є власницею квартири і не може бути обмежена у праві користування та володіння належним їй майном.

Посилання апелянта з приводу відсутності доказів вчинення ним перешкод позивачу у користуванні будинком не заслуговує на увагу, оскільки спростовується наявними в матеріалах справи доказами та його поясненнями даними у судовому засіданні апеляційного суду з приводу дійсної зміни замків на дверях будинку без відома та згоди позивача, що по суті є вчиненням дій спрямованих на позбавлення власника вільно користуватись та володіти належним їй майном, тобто фатом підтверджуючим наявність перешкод зі сторони відповідача.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді С.П.Котушенко

Т.П.Красвітна