Справа № 758/6936/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

25 травня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю :

представника позивача - Лашко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів, мотивуючи вимоги тим, що 22 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №38.3/АА-00022.08.2, відповідно до умов якого Банк зобов'язався відкрити Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 32 480 дол. США, а Позичальник зобов'язався повернути кредит не пізніше 22 квітня 2015 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних.

Зазначає, що Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором №38.3/АА-00022.08.2 від 22 квітня 2008 року і Позичальнику був виданий кредит в розмірі 32 480 дол. США.

Посилається також на те, що 22 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася нести солідарну відповідальність перед банком за виконання ОСОБА_2 його зобов'язань за кредитним договором.

Звертає увагу суду на те, що Позичальник в свою чергу неодноразово порушував умови кредитного договору, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість станом на 9 червня 2015 року в розмірі 21 715,30 дол. США та 4 801 628,29 грн., а саме: 16500,75 дол. США - заборгованість за кредитом, 5214,55 дол. США - заборгованість за процентами, 4 801 628,29 грн. - пені, нарахованої на прострочену заборгованість по кредиту та процентам (за період з 13.04.2009 р. по 09.06.2015 року).

Зазначає, що відповідно до ст. 625 ЦК України банк нарахував на суму заборгованості по кредиту та несплаченим відсоткам 3% річних, а тому суму у розмірі 24 724, 29 грн. просить стягнути з відповідачів за невиконання грошового зобов'язання.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 543, 610, 629, 1054 ЦК України, звертається з даним позовом до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів вищезазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання відповідачів суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 22 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №38.3/АА-00022.08.2, відповідно до умов якого Банк зобов'язався відкрити Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 32 480 дол. США, а Позичальник зобов'язався повернути кредит не пізніше 22 квітня 2015 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних (а.с. 4-7).

22 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася нести солідарну відповідальність перед банком за виконання ОСОБА_2 його зобов'язань за кредитним договором (а.с. 15-16).

Суд проаналізувавши зміст відносин, які виникли між сторонами приходить до висновку, що вони підпадають під регулювання ст.ст. 1054-1056-1 ЦК України (Кредит).

Так частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як уже зазначалося вище, в п. 1.1. кредитного Договору, сторони погодили, що Банк відкриває Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 32480 дол. США 00 центів терміном по 22.04.2015 року включно.

Судом встановлено, а відповідачами в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що ОСОБА_2 скористався наданими Банком послугами, а саме отримав кредитні кошти в розмірі 32 480,00 дол. США, що об'єктивно підтверджується наданими суду Заявою на видачу готівки (а.с. 21) та Виписками з рахунку, які суд визнає достовірними та правильними, оскільки вони не оскаржені та не спростовані відповідачами, та приймає їх до уваги як належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність посилань представника позивача в своєму позові про належне виконання Банком своїх зобов'язань за укладеним між сторонами кредитним Договором.

Як вбачається зі змісту умов кредитного Договору, Позичальник зобов'язався повернути кредит шляхом внесення щомісячних платежів не пізніше 10 числа кожного місяця у розмірі не менше 386,67 дол. США, та повністю погасити кредит не пізніше 15 квітня 2015 року, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних.

Статті 526, 525, 610 ЦК України, визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, а відповідачами в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що не зважаючи на вимоги вищезазначених норм ЦК України та умов Кредитного договору, ОСОБА_2, взявши на себе обов'язок погасити заборгованість за кредитом, порушив свої зобов'язання за Договором, а саме не здійснює повернення кредитних коштів та не сплачує проценти за користування кредитом, що призвело до виникнення у нього заборгованості, яка станом на 9 червня 2015 року становила 21 715,30 дол. США та 4801628,29 грн., що об'єктивно підтверджується наданим суду Розрахунком заборгованості (а.с.22-23) та Виписками по особовому рахунку, які суд приймає до уваги як належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, які підтверджують факт наявності у ОСОБА_2 зазначеної заборгованості та її розмір.

Судом встановлено, що з 9 червня 2015 року (день здійснення розрахунку заборгованості) по день ухвалення рішення, Відповідачами зазначена сума заборгованості в добровільному порядку не погашена.

За приписами статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом…

Частина друга статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, в пункті 5.2 кредитного Договору, сторони погодили, що Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту, процентів за ним, комісій, у випадку недотримання Позичальником умов кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність наявності порушення права позивача, як Кредитора у зобов'язанні, яке виникло між ним та Відповідачем ОСОБА_2, та наявності в нього права вимагати усунення зазначених порушень в спосіб стягнення зазначеної заборгованості, що не суперечить умовам укладеного Кредитного договору та узгоджується із приписами ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України банк на суму заборгованості за кредитом нарахував 3% річних, а саме на борг по кредиту - 19 985,13 грн., на борг по сплаті відсотків - 4 739,16 грн. (а.с.23). Такі розрахунки відповідачами спростовані не були.

Статті 546, 548 ЦК України визначають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання ) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку . Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, 22 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки (а.с. 15-16), відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася нести солідарну відповідальність перед банком за виконання ОСОБА_2 його зобов'язань за кредитним договором (п.1.1 договору).

Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання , забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним Договором не тільки з Позичальника, а й з Поручителя, знайшли своє доведення в судовому засіданні і є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статті 15-16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами статей 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України також на його користь з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 1827,00 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 525, 526, 533, 541, 543, 546, 548, 549, 550, 551, 553, 554, 610, 611, 612, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», :

- заборгованість за кредитним Договором № 38.3/АА-00022.08.2 від 22 квітня 2008 року в розмірі 21 715,30 дол. США та 4 801 628,29 грн.

- 24 724,29 грн. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2,( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) та ОСОБА_3, (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» по 1827,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко