У Х В А Л А

09 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Уманська міська рада, державний нотаріус Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І., про встановлення факту, що нерухоме майно є об'єктом спільної власності, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, переведення прав та обов'язків покупця, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Черкаської області від 15 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 13 травня 1973 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2

Рішенням виконкому Уманської міської ради народних депутатів від 11 листопада 1988 року № 350 ОСОБА_2, як члену житлового кооперативу, було видано ордер на заселення її сім'ї у складі чотирьох осіб до квартири АДРЕСА_1. До січня 1992 року ними була повністю виплачена вартість кооперативної квартири, яка стала їх власністю.

Позивач зазначав, що протягом всього спільного подружнього життя йому постійно доводилося виїжджати за кордон на заробітки. 20 листопада 1996 року ОСОБА_2 без його повідомлення розірвала з ним шлюб на підставі рішення суду від 24 жовтня 1996 року. Згодом, ОСОБА_2 також виїхала за кордон на заробітки та повідомила його про те, що вона здала квартиру в оренду квартирантам, а отримані кошти зобов'язалася віддавати дітям, на що він не заперечував. Проте, пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу від 26 жовтня 2007 року продала спірну квартиру ОСОБА_3

На підставі наведеного позивач просив суд встановити факт, що з 10 січня 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/2 частини у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1; визнати договір купівлі-продажу спірної квартири на підставі ст. ст. 202, 215, 369 ЦК України недійсним; згідно зі ст. 362 ЦК України перевести права та обов'язки покупця на нього, виплативши ОСОБА_3 вартість 1/2 частки вартості квартири у сумі 29 084 грн; скасувати реєстрації права власності на квартиру та визнати за ним право власності.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 серпня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт, що ОСОБА_1 належить 1/2 частка в праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 26 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у частині продажу належної ОСОБА_1 1/2 частки у праві спільної власності цієї квартири, недійсним. Переведено на ОСОБА_1 права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу вказаної квартири стосовно належної ОСОБА_2 1/2 частки у праві спільної власності на зазначену квартиру. Виплачено ОСОБА_3 1/2 частину вартості спірної квартири у розмірі 29 084 грн, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Визнано за ОСОБА_1 право власності на зазначену квартиру. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 15 квітня 2016 року рішення міськрайонного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_5, просить скасувати рішення апеляційного суду Черкаської області від 15 квітня 2016 року та залишити в силі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 серпня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування рішення апеляційного суду потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Уманська міська рада, державний нотаріус Уманської міської державної нотаріальної контори КравчукТ.І., про встановлення факту, що нерухоме майно є об'єктом спільної власності, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, переведення прав та обов'язків покупця, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на квартиру призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова