АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/780/16 Головуючий: 1 інстанції
Справа: №643/6161/15 ц ОСОБА_1
Категорія: відшкодування шкоди. Доповідач: Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді: Міненкової Н.О.,

суддів: Зазулинської Т.П.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Гончар А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «СК «Статут», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2015 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_4. Стягнуто з ПАТ «СК» Статут» 40078,07 грн. страхове відшкодування та витрати по сплаті судового збору в сумі 400,78 грн. З ОСОБА_3 стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди 1000 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн. і 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди .

Не погодився з рішенням в частині стягнення з нього 10000 на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 10000 грн. ОСОБА_3 В апеляційній скарзі посилається на недоведеність вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Вважає, що суд першої інстанції, стягуючи з нього 10000 грн. на користь позивача надав односторонню оцінку зібраним доказам, надавши перевагу доказам і обґрунтуванням позивача.

Але, він в суді першої інстанції пояснював, що під час розгляду адміністративної справи повністю визнав свою вину. Після ДТП він сплатив за роботу евакуатора, який перевіз пошкоджений автомобіль позивача на місце стоянки, збирав докази для страхової компанії, щоб страхове відшкодування було сплачено у розумні строки, встановлені законом.

Вважає, що доводи позивача, що він після ДТП не міг займатися волонтерською діяльністю та здійснювати поїздки у зону АТО не підтверджуються належними доказами. Надане позивачем посвідчення члена суспільної організації, членом якої він став -9.09.2014 року, тобто, після ДТП.. Не надані інші докази на підтвердження яких позивач просив стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди 30000 грн. А суд першої інстанції, стягуючи на користь позивача 10000 грн. також не обґрунтував свій висновок, а тому рішення просить скасувати в частині стягнення з нього суми моральної шкоди та судових витрат.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія не знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом було встановлено, що вина ОСОБА_3 була встановлена постановою Московського районного суду м. Харкова від 29 липня 2014 року. Відповідач не заперечував обставини ДТП, яке сталося 30.06.2014 року і свою вину в заподіянні шкоди позивачу. На час звернення у суд 10.04.20165 року питання щодо відшкодування шкоди позивачу не було вирішено ні з боку страхової компанії ні з боку особи, безпосередньо винної у ДТП.

Згідно з довідкою громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону в Харківській області «Громадська самооборона» позивач ОСОБА_4 є членом цього громадського обєднання та приймав активну участь у наданні волонтерської допомоги членам правоохоронних органів, що приймають участь у АТО. Здійснював поїздки на схід України в зону проведення АТО. А тому має потребу у власному транспорті. Дана довідка підтверджує той факт, що поїздки здійснюються на власному автотранспорті, про що заявляв в суді позивач.

Протягом майже одного року автомобіль позивача знаходиться у пошкодженому стані і не використовується позивачем, так як гроші на відшкодування витрат та ремонт автомобіля він не отримав.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що ним визнавалася вина у скоєні правопорушення і у пошкодженні автомобіля позивача, не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за заподіяну позивачу моральну шкоду. В позовній заяві позивачем зазначений розмір моральної шкоди в сумі 30000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 10000 грн. суд обґрунтовано виходив з того, що з вини відповідача були порушені нормальні звязку позивача, він вимушений був протягом року займатися питаннями оформлення документів для отримання страхового відшкодування, документів щодо заявленого позову, протягом восьми місяців вимушений був ходити у суд та доводити своє право на відшкодування шкоди. Ці обставини безумовно впливали на його психологічний стан. Відсутність транспортного засобу створювало незручності.

Дійсно, позивач має сина, який є інвалідом з дитинства і потребує піклування батька і відсутність транспортного засобу також створювало труднощі у виконанні його батьківських обовязків.

Судова колегія вважає, що позивачем доведені підстави позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Розмір моральної шкоди оцінюється у кожному конкретному випадку судом, з урахуванням наданих обґрунтувань і доказів.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального закону чи матеріального права.

Керуючись ст.. 303,304,307,308,313,314,319 ЦПК України судова колегія.

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О.Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

ОСОБА_2