Справа №574/865/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/110/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Гагіна М. В. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 18 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, розірвання договору побутового підряду та стягнення сплаченої попередньої оплати, три проценти річних і інфляційних збитків за порушення зобовязання, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

04 серпня 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 21 травня 2012 року між нею та відповідачем фізичною особою-підприємцем (далі ФОП) ОСОБА_3 укладено договір побутового підряду на виготовлення пиломатеріалів (брус, дошка) на суму 16000 грн. з терміном виконання робіт до 04 червня 2012 року. Станом на 12 червня 2012 року дане замовлення було виконано на 70%, тобто на суму 11200 грн., залишилось не виконане замовлення на суму 4800 грн. Одночасно 12 червня 2012 року за спільною згодою було додатково збільшено обсяг замовлення виготовленням дерев'яних сходів в будинку та в цей день відповідач отримав від неї в рахунок попередньої оплати додатково ще 6500 грн. У звязку зі збільшенням замовлення термін його виконання було продовжено. З 12 червня 2012 року і по даний час відповідач почав постійно ухилятись від виконання свого обов'язку та переносити терміни здачі робіт, тому просить: розірвати договір побутового підряду від 21 травня 2012 року, укладений між нею та ФОП ОСОБА_3; стягнути з ФОП ОСОБА_3 на її користь грошові кошти у розмірі 11300 грн. в рахунок часткового повернення попередньої оплати (основний борг); на підставі ст. 625 ЦК України - 3 % річних за період з 12 червня 2012 року по 03 серпня 2015 року в сумі 1065,71 грн.; інфляційні збитки за період з 12 червня 2012 року по 31 червня 2015 року в сумі 8498,73 грн. всього 20864,44 грн., а також у відшкодування моральної шкоди - 4000 грн.

Рішенням суду від 18 листопада 2015 року з урахуванням ухвали від 01 грудня 2015 року про виправлення арифметичної помилки позов ОСОБА_5 задоволено частково. Розірвано угоду на виготовлення пиломатеріалу та деревяних сходів, укладену між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_3 Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 авансовий платіж (попередню оплату виготовлення пиломатеріалу та деревяних сходів) у сумі 8100 грн., 1817,78 грн. - 3% річних та 6169,33 грн. - інфляційних збитків. У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення пені, інфляційних збитків та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі представник ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права, під час розгляду справи не було доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи. Судом не враховано докази, що вказують на відсутність у ОСОБА_5 правових і фактичних підстав для предявлення позову до ФОП ОСОБА_3 Наданий позивачкою письмовий документ не є договором купівлі-продажу чи побутового підряду, так як не містить істотних умов, які передбачені законодавством для договорів данного виду. Крім того вважає, що спірні правовідносини регулюються не нормами глави 61 ЦК України «Підряд», а нормами глави 54 ЦК України «Купівля-продаж». У звязку з цим до вимог позивачки повинен застосуватись скорочений строк позовної давності в один рік. Також вважає, що суд безпідставно застосував до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6, які заперечують проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в 2012 році позивачка здійснювала будівництво садового будинку на належній їй земельній ділянці для ведення садівництва, яка розташована кооперативі «Медик» в с. Чумакове Буринського району Сумської області, що підтверджується технічним паспортом на садовий (дачний) будинок, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.12.2012 року та державним актом на право власності на земельну ділянку (а. с. 131-137). З метою придбання необхідних для будівництва пиломатеріалів вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 звернулася до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 21 травня 2012 року між сторонами було укладено договір за яким відповідач - ФОП ОСОБА_3 зобовязався виготовити на замовлення ОСОБА_5 пиломатеріали: брус для влаштування даху будинку та дошку для підлоги на суму 16000 грн. до 04 червня 2012 року. На підтвердження укладення договору відповідач видав відповідну розписку, скріплену печаткою приватного підприємця, в якій також зазначив, що отримав в якості предоплати 16000 грн. (а. с. 5). 12 червня 2012 року ФОП ОСОБА_3 на зазначеній розписці зробив запис про те, що замовлення виконано на 70 відсотків. Крім того в цей же день сторони домовились про збільшення обсягу замовлення виготовленням деревяних сходів в будинку, на виконання якого відповідач отримав 6500 грн., про що також зробив відповідний запис в розписці та поставив печатку приватного підприємця (а. с. 5). Відповідно до накладної №13 відповідач 30 травня 2013 року доставив за місцем будівництва садового будинку в с. Чумакове Буринського району 30 кв. м. дошки соснової обрізної на суму 3200 гривень, яку отримав співмешканець позивачки ОСОБА_7 (а. с. 46). Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно ч. 1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991, № 1023-XII (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) . Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Судом першої інстанції правильно встановлено, що станом на 04 червня 2012 року відповідач зобовязання на виготовлення пиломатеріалів виконав на 70 відсотків, тобто на 11200 гривень, що він також визнав в судовому засіданні апеляційного суду. Станом на 30 травня 2013 року зобовязання ним виконано ще на суму 3200 гривень, що підтверджується відповідною накладною № 13 на а. с. 46. Таким чином відповідач виконав замовлення на виготовлення пиломатеріалів на суму 14400 гривень. Доказів виконання частини замовлення на виготовлення пиломатеріалів на суму 1600 гривень ним суду не надано. Крім того, отримавши в якості предоплати на виготовлення сходів в будинку 6500 гривень, відповідач до виконання цього замовлення до цього часу не приступив, що він також визнав в судовому засіданні апеляційного суду. Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_5 про розірвання, укладеного між сторонами договору на виготовлення пиломатеріалів та деревяних сходів в будинку в частині, що залишилася не виконаною, та стягнення з відповідача на користь позивачки, сплачених нею за цю частину замовлення грошових коштів в сумі 8100 гривень. Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_5 відсутні правові та фактичні підстави для предявлення позову до ФОП ОСОБА_3, так як замовником та платником коштів виступав ОСОБА_7 Так, під час розгляду справи судом першої інстанції, допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що садовий будинок, для будівництва якого замовлялись пиломатеріали та деревяні сходи, належить ОСОБА_5, яка і оплатила виконання замовлення. Належність ОСОБА_5 садового будинку, на будівництво якого замовлялись пиломатеріали та деревяні сходи, підтверджується відповідними правовстановлюючими документами. Таким чином фактичним замовником та платником коштів за укладеним з ФОП ОСОБА_3 договором є ОСОБА_5 Належних доказів, які б спростовували цю обставину відповідачем суду не надано. Колегія суддів також не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що спірні правовідносини регулюються нормами глави 54 ЦК України «Купівля-продаж», так як зміст складеної відповідачем розписки від 21 травня 2012 року свідчить про те, що між сторонами було укладено саме договір на виготовлення пиломатеріалів певного розміру та деревяних сходів, а не про придбання певного товару. Крім того ці доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення суду в частині розірвання договору та стягнення сплачених коштів, так як ч. 2 ст. 693 ЦК України (глава 54) також передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Є помилковими і доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для застосування скороченого строку позовної давності в один рік, так як відповідно до ст. 681 ЦК України цей строк позовної давності застосовується до вимог у звязку з недоліками проданого товару. Як встановлено судом першої інстанції 12 червня 2012 року сторони домовились про збільшення обсягу замовлення та терміну його виконання, але конкретної дати виконання замовлення не визначили, а тому строк позовної давності позивачкою не пропущено. В той же час є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про безпідставність застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України. Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобовязання.

Як зазначалося вище, після збільшення обсягу замовлення, сторони конкретний строк його виконання не визначили, до звернення з даним позовом до суду, з письмовою вимогою про розірвання договору та повернення сплачених коштів, позивачка до відповідача не зверталась. Таким чином до розірвання договору між сторонами у відповідача існувало зобовязання по виконанню замовлення, яке не є грошовим.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача інфляційних та трьох процентів річних з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 3; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 18 листопада 2015 року скасувати в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1817 гривень 78 коп. 3 % річних і 6169 гривень 33 коп. інфляційних та відмовити ОСОБА_5 у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій, оскаржуваній частині, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Понесені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 судові витрати за подачу апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави у сумі 133 гривні 04 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -