Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2352/15-ц
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2015 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Шаронової Н.О., при секретарі Біді В.Д., за участю: боржника ОСОБА_1; стягувача ОСОБА_2; державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву боржника ОСОБА_1 до стягувача ОСОБА_2, заінтересована особа Державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_4Ю, про зняття арешту з рухомого майна (в порядку виконання судових рішень у цивільних справах),

встановив:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою до стягувача ОСОБА_2, заінтересована особа Державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_4Ю, про зняття арешту з рухомого майна (в порядку виконання судових рішень у цивільних справах).

Обґрунтовуючи подану заяву боржник ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.01.2007 боржник повинен сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції від 16.02.2007 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 29.04.2014 розмір аліментів, що стягуються з боржника на утримання сина ОСОБА_5, було зменшено з ? до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.09.2014 розмір заборгованості по аліментам, що стягуються з боржника було зменшено до 5594 грн. 88 коп.

Станом на 04.12.2015 заборгованість по аліментам боржником сплачена у повному обсязі.

Раніше, 15.04.2014, постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції накладено арешт та заборона відчуження на все належне боржнику рухоме майно, у тому числі автомобіль.

На даний час у боржника виникла необхідність розпорядитися належним йому транспортним засобом. Але через накладений державним виконавцем арешт боржник цього зробити не може.

Посилаючись на те, що боржник щомісяця сплачує аліменти, заборгованість по аліментам відсутня, арешт майна боржника застосовувався для забезпечення реального виконання судового рішення, на даний час судове рішення виконується, вказані обставини, на думку боржника, дають підстави вважати, що і в подальшому він буде належним чином виконувати свої зобовязання по сплаті аліментів, а також посилаючись на ч. 5 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження та ч. 1 ст. 368 Цивільного процесуального кодексу України, боржник просить зняти арешт та заборону відчуження з належного йому рухомого майна, накладений постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції від 15 квітня 2014 року.

Стягувач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні боржник підтримав заяву і просив її задовольнити.

Державний виконавець також підтримав заяву боржника , пояснив що заборгованість по аліментам у боржника відсутня та зазначив, зможе зняти арешт з майна після рішення суду.

Розглянувши заяву боржника, заслухавши пояснення боржника та державного виконавця, суд дійшов такого:

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.01.2007 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції від 16.02.2007 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 29.04.2014 розмір аліментів, що стягуються з боржника ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, було зменшено з ? до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.09.2014 розмір заборгованості по аліментам, що стягуються з боржника було зменшено до 5594 грн. 88 коп.

Станом на день розгляду заяви заборгованість по аліментам у боржника відсутня.

Раніше, 15.04.2014, постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції накладено арешт та заборона відчуження на все належне боржнику рухоме майно, у тому числі автомобіль.

На даний час у боржника виникла необхідність розпорядитися належним йому транспортним засобом. Але через накладений державним виконавцем арешт боржник цього зробити не може.

Посилаючись на те, що боржник щомісяця сплачує аліменти, заборгованість по аліментам відсутня, арешт майна боржника застосовувався для забезпечення реального виконання судового рішення, на даний час судове рішення виконується, вказані обставини, на думку боржника, дають підстави вважати, що і в подальшому він буде належним чином виконувати свої зобовязання по сплаті аліментів, а також посилаючись на ч. 5 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження та ч. 1 ст. 368 Цивільного процесуального кодексу України, боржник просить зняти арешт та заборону відчуження з належного йому рухомого майна, накладений постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції від 15 квітня 2014 року.

Конституцією України (ч. 5 ст. 124) закріплено те, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Розділ VI Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) закріплює процесуальний порядок вирішення судами питань, повязаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). При цьому, як положеннями розділу VI, так і положеннями інших розділів ЦПК України, окремо не передбачено порядку зняття арешту з майна, накладеного не судовим рішенням, а постановою державного виконавця під час виконання рішення суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Отже, виходячи з викладеного, суд вважає, що заява боржника ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, не підлягає розгляду в порядку ч. 1 ст. 368 ЦПК України. Вимога про зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в межах позовного провадження. При цьому ОСОБА_1 має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом звернення до суду з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Провадження у справі за заявою боржника ОСОБА_1 до стягувача ОСОБА_2, заінтересована особа Державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_4Ю, про зняття арешту з рухомого майна (в порядку виконання судових рішень у цивільних справах), - закрити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга апеляційному суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_6

08.02.2016