Справа № 159/99/16-ц
Провадження № 2/159/239/16
22 лютого 2016 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді Бойчука П.Ю.,
за участю секретаря Гусар Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Крім цього, 29.03.2011 року в якості забезпечення виконання божником зобовязань по кредитному договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладений відповідний договір поруки № 18/КС, за яким поручитель ОСОБА_3 зобовязаний відповідати перед банком за виконання божником зобовязань в повному обсязі, і відповідно до умов якого Поручитель і Позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники.
Враховуючи викладене, та ту обставину, що відповідачами у справі ігноруються письмові вимоги позивача щодо повернення кредитних коштів, ПАТ КБ ПриватБанк просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість по кредиту в сумі 525559,51 грн., а також просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі.
В судове засідання представник позивача не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в силу вимог ст. 74 ЦПК України. Суд про причини неявки не повідомив.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд про причини неявки не повідомив.
Зважаючи на дані обставини, суд, за згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_1
Так, з кредитного договору № 18/КС від 29.03.2011 року вбачається, що ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1, уклали договір про надання кредитних коштів в сумі 260980,00 грн. на строк до 24.03.2014 року.
Як вбачається з розрахунку суми боргу, станом на 19.11.2015 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем становить 525559,51 грн.
Проведений позивачем розрахунок суми боргу відповідає вимогам законодавства та підтверджений письмовими документами.
На даний час відповідачем борг по кредитному договору не сплачений, а тому суд визнає зобов'язання по цьому договору не виконаними. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають.
Поряд з цим, як вбачається з договору поруки № 18/КС від 29.03.2011 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2, останній є Поручителем, який поручається перед кредитором за виконання божником (ОСОБА_1С.) зобовязань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків) за кредитним договором № 18/КС від 29.03.2011 року, укладеним між боржником та кредитором. Згідно умов договору, Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.
Згідно п. 2, п. 4 цього договору, Поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі, а Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.
Пунктом 11 цього договору встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Верховний Суд України навів аналогічні висновки у своїй постанові від 29.01.2014 року (справа № 6-155цс13), яка, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для суду першої інстанції при прийнятті рішення в справі даної категорії.
Зазначений вище договір поруки був укладений 29.03.2011 року, та, виходячи з викладених мотивів, діяв до 24.03.2014 року (строк виконання зобов'язання за кредитним договором). Таким чином позивач мав право на пред'явлення вимоги (звернення до суду) до відповідача ОСОБА_2 в строк до 23.09.2014 року.
Однак позивач звернувся до відповідача ОСОБА_2 з вимогою про сплату заборгованості лише 08.12.2015 року, а до суду 06.01.2016 року. Суд визнає, що за викладених вище обставин, на момент звернення позивача до суду договір поруки був припиненим, а тому даний позов в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 є безпідставним, що тягне за собою відмову в його задоволенні в цій частині.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 як Позичальник, своїх зобов'язань по кредитному договору від 29.03.2011 року належним чином не виконав. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають, а тому з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути в користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 525559,51 грн.
Крім цього, суд, в силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 7883,39 грн.
На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В задоволенні позову до ОСОБА_2, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_4