Справа № 161/994/16-ц
Провадження № 2/161/1273/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Рудської С.М.,

при секретарі Марчак Е.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах котрого діє ОСОБА_3 до Лаврівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Лаврівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивує тим, що 17 жовтня 2001 року померла його (позивача) баба ОСОБА_4. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої за заповітом. Після смерті своєї баби позивач прийняв спадщину шляхом володіння спадковим майном, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований по вул. Ранковій, будинок № 24 в с. Лаврів, Луцького району, Волинської області, що залишився після смерті ОСОБА_4.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Як вбачається з копії витягу з погосподарської книги № 4 за 2001 рік Лаврівської сільської ради Луцького району, по особовому рахунку № 322 значиться житловий будинок, що належав ОСОБА_4 і знаходиться в селі Лаврів, Луцького району по вул. Ранковій, будинок № 24, рік побудови 1986 (а.с. 4).

Згідно з свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 померла 17 жовтня 2001 року (а.с.3).

Отже, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Лаврів Луцького району по вул. Ранковій, 24.

Оскільки спадщина відкрилася до вступу в силу нового ЦК України (в редакції від 2004 року) з врахуванням п. п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції від 2004 року) до даних правовідносин слід застосовувати положення ЦК УРСР (в редакції від 1963 року).

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Зі ст.549 ЦК УРСР чинного на момент виникнення правовідносин слідує, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР чинного на момент виникнення правовідносин, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 Даний факт стверджується дослідженою в судовому засіданні копією спадкової справи, заведеною після смерті ОСОБА_4

Також судом встановлено, що інші спадкоємці після смерті ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно заповіту, посвідченого заступником сільського голови ОСОБА_1 і зареєстрованого 08 вересня 1997 року в реєстрі за № 13 стверджується, що все належне майно ОСОБА_4 заповіла своєму внукові ОСОБА_2, тобто позивачу (а.с.9).

З постанови державного нотаріуса №29/02-31 від 22 січня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно і роз'яснено йому право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно (а.с.5).

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за ОСОБА_2 право власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в с. Лаврів, Луцького району по вул. Ранковій, 24, що залишився після смерт і ОСОБА_4., яка померла 17 жовтня 2001 року.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.392 ЦК України, ст.ст.527, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 в інтересах котрого діє ОСОБА_3 до Лаврівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в с. Лаврів по вул. Ранковій, будинок № 24 (двадцять чотири) Луцького району Волинської області, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_4, яка померла 17 жовтня 2001 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_5