АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/539/16Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 6 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Уманської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а :

В вересні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, Уманської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2015 року помер син позивача ОСОБА_8.

У встановлений законом строк позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті сина.

12 вересня 2015 року позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом і в цей же день отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж, що знаходиться в м. Умані, вулиця Київська 11а-6, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Крім позивача спадкоємцем після померлого є його дочка ОСОБА_7 яка у передбачений строк заяви про прийняття спадщини не подавала, але є такою, що прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця була неповнолітньою.

ОСОБА_7І заперечує право позивача на майно після смерті спадкодавця.

Вказаний гараж ОСОБА_8 збудував на законних підставах ще в 1996 році.

На підставі викладеного, позивач просила визнати за нею право власності за законом після смерті ОСОБА_8 , померлого 18.02.2015 року, на ? частку гаража по вул.. Київській, 11а-6, в м. Умані Черкаської області.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 6 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спадкодавцю під будівництво гаража виділено земельну ділянку площею 24 кв.м., однак гараж був побудований площею 32.6 кв.м.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 лютого 2015 року помер ОСОБА_8. (а.с.4)

В передбачений законом строк ОСОБА_6 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_8 але постановою нотаріуса від 12 вересня 2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, оскільки вказане майно не було належним чином зареєстроване. (а.с.15)

Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів від 9 лютого 1995 року №50 надано дозвіл ОСОБА_8 на будівництво гаража по вул.. Київській 11-15 із закріпленням за ним земельної ділянки площею 24 кв.м.(а.с.6,7)

Як вбачається з технічного паспорта на гараж по вулиці Київська №11а-6 його площа складає 32.6 кв.м.

За змістом статті 86 ЦК УРСР, діючого на час виникнення правовідносин, право власності має такі обовязкові складові як володіння, користування і розпорядження. Відсутність хоч одного із вказаних складових є відсутністю права власності.

Відповідно до частини 1, 3 статті 105 ЦК УРСР, діючого на час виникнення правовідносин, громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Таким чином вказаною нормою обмежена одна із складових права власності, що по суті вказує, що на таке майно не набувається право власності.

Відповідно до п.1 частини 1 статті 10 ЗК України, діючого на час виникнення правовідносин, до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 67 ЗК України, діючого на час виникнення правовідносин, громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Згідно частини 1 статті 116 ЗК України, діючого на час виникнення правовідносин, самовільно зайняті земельні ділянки повертаються за їх належністю без відшкодування затрат, проведених за час незаконного користування. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будівель і споруд, провадиться підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які самовільно зайняли земельні ділянки, або за їх рахунок.

Спадкодавцю ОСОБА_8 був наданий дозвіл на будівництво гаража на земельній ділянці площею 24 кв.м., а не на 32.6 кв.м. як ним фактично було побудовано, і земельна ділянка вказаного розміру йому не виділялась, а тому відповідно у нього не виникло право власності на дане майно.

До таких висновків прийшов і Верховний суд України в постанові від 16 травня 2012 року в справі №6-42цс12.

Частиною 1 статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Оскільки встановлено, що на час смерті спадкодавця спірний гараж останньому не належав, відповідно не підлягає задоволенню така вимога як визнання права власності на вказане майно.

Доводи апелянта про те, що представник Уманської міської ради проти задоволення позовної вимоги не заперечував є необґрунтованим, оскільки рішення про надання земельної ділянки має право приймати визначений законом орган і таку функцію не може здійснювати представник або суд.

Питання набувальної давності не є предметом розгляду в даній справі, а тому суд не може вирішувати його, оскільки обмежений позовними вимогами у відповідності до вимог ст..11 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 статті 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин колегія суддів, приходить до висновку, про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст..ст.303,307,308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 6 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :