Номер провадження 2/289/278/16
Справа № 289/191/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016 м.Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі: Глущенко Я.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Радомишльському районному суді Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Облітківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом,в якому зазначив,що 12.11.1997 року помер його батько ОСОБА_3 До складу спадкового майна після його смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 4,71 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба» с. Облітки Радомишльського району Житомирської області. Спадкоємцем майна ОСОБА_3 за законом є син ОСОБА_2 При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, позивачу було відмовлено в зв'язку з тим, що в правовстановлюючому документі на земельну частку (пай) є підтертості.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить визнати за ним право на спадкове майно.

Представник Облітківської сільської ради в судове засідання не зявився,надіслав до суду письмову заяву,в якій просить справу розглядати у його відсутності,з позовними вимогами погодився.

Вислухавши пояснення представника позивача по справі,дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,що батько позивача-Трохименко В.С., помер 12.11.1997 року,що стверджується свідоцтвом про його смерть. Після смерті батька відкрилася спадщина, у вигляді права на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба» Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, розміром 4,71 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0158680, виданого Радомишльського районною державною адміністрацією Житомирської області 20 березня 1997 року на підставі рішення Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області від 04 березня 1997 року № 59, та зареєстрованого 27 березня 1997 року за № 10. Оскільки спадкодавець заповіту не лишив, то відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року), єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є позивач. Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, у спадкодавця немає.

В установлений законодавством термін до Радомишльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивач не звертався, але вважає, що спадщину прийняв в силу ст. 549 ЦК України / в ред. 1963 року/, фактично вступивши в управління та володінням спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що виразилося у володінні та користуванні майном померлого ОСОБА_3

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами справ про спадкування від 24 червня 1983 р. за №4 (зі змінами внесеними ППВС № 13 від 25.12.1992 та № 15 від 25.05.1998), якщо в зазначений строк позивач вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Довідкою виконавчого комітету Облітківської сільської ради № 352 від 10.09.2015 року (а.с. 10) доведено, що ОСОБА_2 прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до повідомлення Радомишльської державної нотаріальної контори від 11 лютого 2016 року щодо померлого 12.11.1997 року ОСОБА_3 спадкова справа не заведена.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай).

Керуючись ст. ст. 130, 174 ЦПК України, ст. ст. 529, 549 ЦК України / в ред. 1963 року / суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба» Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, розміром 4,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав ОСОБА_3, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0158680, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області 20 березня 1997 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 12.11.1997 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л. В. Свінцицький