ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9750/13-ц
провадження № 2/753/102/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Набудович І.О.

за участю секретаря Скляренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив суд визнати за позивачем право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.09.1992 року. На даний час проживає окремо. Під час спільного проживання у шлюбі сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1, яку було оформлено на відповідача. Вважає, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу.

У вересні 2013 року відповідач ОСОБА_3, не погоджуючись з заявленим позовом, звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом особистої власності, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати за нею право особистої приватної власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, виділити їй та ОСОБА_2 по 1/2 частині гаража НОМЕР_3 ряд НОМЕР_4, що розташований в гаражному кооперативі ГСК «Позняки-2», визнати житловий будинок АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю позивача та відповідача та визнати право власності на цей будинок по 1/2 частині за кожним. Зустрічні позовні вимоги були обгрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 13.06.1965 року по 03.05.1988 рік, а 16.09.1992 року між ними знову було укладено шлюб. 16.12.1997 року між ОСОБА_3 та АТХК «Київміськбуд» в особі АКБ «Аркада» було укладено ф'ючерсний контракт № 6466 про інвестування в житлове будівництво, відповідно до якого за нею профінансовано об'єкт інвестування - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 у загальному розмірі 55 340,16 грн. 30.03.1999 року на ім'я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на дану квартиру. Зазначала, що спірна квартира придбана під час шлюбу, але за особисті кошти позивачки, тому є її особистою приватною власністю. Зазначала, що під час перебування у шлюбі подружжям було придбано гараж НОМЕР_3 ряд НОМЕР_4, що розташований в гаражному кооперативі ГСК «Позняки-2» в м. Києві, а також за період шлюбу, спільною працею та за спільні кошти було перебудовано старий будинок АДРЕСА_2, який в 1983 році ОСОБА_2 отримав у власність в порядку спадкування, на новий, зроблено ремонт, проведено газопостачання, тощо, внаслідок чого збільшилася його загальна площа та вартість.

У зв'язку зі смертю відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.12.2015 року до участі у справі залучено ОСОБА_4, яка є правонаступником ОСОБА_3

Під час розгляду справи 08.02.2016 року представник позивача за зустрічним позовом надала до суду заяву про зменшення зустрічних позовних вимог, посилаючись на висновок судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 17.09.2015 року та просила суд визнати за ОСОБА_4, як правонаступником ОСОБА_3 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, а також заяву про залишення без розгляду частини зустрічних позовних вимог про поділ гаража НОМЕР_3 ряд НОМЕР_4, що розташований в гаражному кооперативі ГСК «Позняки-2» та визнання житлового будинку АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю та його поділ по 1/2 частині.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.02.2016 року зустрічний позов в частині поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя шляхом виділення сторонам по 1/2 частині гаража НОМЕР_3 ряд НОМЕР_4, розташованого в гаражному кооперативі ГСК «Позняки-2» в м. Києві; визнання житлового будинку АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю та його поділ по 1/2 частині - залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом його представник первісний позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просили суд первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Відповідач за первісним позовом та її представник підтримала в повному обсязі зустрічні позовні вимоги з урахуванням їх уточнень з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, первісний позов не визнали, просили суд відмовити у його задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 червня 1965 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який було зареєстровано Олександрівською сільською радою Миронівського району Київської області, про що зроблено запис НОМЕР_3 (а.с. 32).

03 травня 1988 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 33).

16 вересня 1992 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було повторно укладено шлюб (а.с. 34), який 15 травня 2014 було розірвано.

16 грудня 1997 року між ОСОБА_3 та АТ «Холдингова Компанія «Київміськбуд» в особі АКБ «Аркада» укладено ф'ючерсний контракт № 6466 про інвестування в житлове будівництво та додаткову угоду № 2 від 26 лютого 1997 року про закріплення за інвестором конкретної квартири (а.с. 36-44).

15 березня 1999 року згідно з Актом прийому-передачі квартири інвестору, АТ «Холдингова Компанія «Київміськбуд» передав, а ОСОБА_3 прийняла проінвестовану трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною проектною площею 104,96 кв.м. та загальною вартістю 55 340,16 грн. (а.с. 45).

30 березня 1999 року Головним управлінням житлового забезпечення КМДА видане свідоцтво про право власності на квартиру серія НОМЕР_5, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1, загальною площею 104,9 кв.м належить ОСОБА_3 на праві приватної власності (а.с. 46).

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 травня 2014 року, року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

У відповідності з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 05.03.2015 року Відділом реєстрації смерті в м. Києві (а.с. 82).

12 березня 2015 року року донька померлої - ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Донченко О.О. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрито спадкову справу № 2/2015 (а.с. 87).

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положення ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Об`єктом спадкування є сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і котрі переходять до його спадкоємців.

Правовідносини, які склались за життя померлої ОСОБА_3 з ОСОБА_2 щодо поділу спільного майна подружжя, допускають правонаступництво, а, відтак, ОСОБА_4, яка заявила про своє право на спадкове майно, є правонаступником у правовідносинах щодо поділу спірної квартири, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана під час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільним майном подружжя.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стороною відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом не було надано суду належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що спірна квартира була придбана ОСОБА_3 за її особисті кошти, не обгрунтовано і джерело походження цих коштів. Не знайшли свого підтвердження ці обставини і в ході розгляду справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а, відтак, в порядку поділу спільного сумісного майна слід визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка є правонаступником ОСОБА_3 право власності на квартиру по 1/2 частині за кожним.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, про визнання права особистої приватної власності задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України, ст. 1216, 1218 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 житловою площею 51,1 кв.м., загальною площею 104,9 кв.м.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), яка є правонаступником ОСОБА_3, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 житловою площею 51,1 кв.м., загальною площею 104,9 кв.м.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Набудович