Справа № 161/6807/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/773/1557/16 Категорія: 30 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Лівандовської-Кочури Т.В.,

суддів Федонюк С.Ю., Свистун О.В.,

за участю секретаря Перебойчука Р.В.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луцьку цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_2 про повернення надміру виплачених коштів, за апеляційними скаргами відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 29 вересня 2016 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради 23 013 грн. 75 коп. державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, 10 523 грн. 53 коп. субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та понесених і документально підтверджених судових витрат по оплаті судового збору в сумі 1 378 грн.

В поданих апеляційних скаргах відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 зазначають, що постановлене судове рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, просили рішення суду скасувати, в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, кожен окремо, апеляційні скарги підтримали та просили задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. А тому, колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності, що відповідає вимогам ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що скарги відповідача та її представника підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних мотивів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 28 лютого 2013 року, 16 серпня 2013 року, 07 лютого 2014 року зверталася до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі поданих відповідачем ОСОБА_1 документів їй призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям з 01 лютого 2013 року по 31 жовтня 2014 року та виплачено 23 213 грн. 75 коп.

Також 13 липня 2010 року, 29 жовтня 2010 року, 31 січня 2011 року, 07 липня 2011 року, 16 січня 2012 року, 23 липня 2012 року, 24 вересня 2012 року, 29 березня 2013 року, 05 вересня 2013 року, 18 березня 2014 року відповідач ОСОБА_1 зверталася до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради із заявами про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

За період з липня 2010 року по жовтень 2010 року та з січня 2011 року по вересень 2014 року відповідачу ОСОБА_2 надано субсидію в розмірі 10 723 грн. 53 коп. для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Пунктом 10 ОСОБА_4 призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 передбачено, що соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сімї є земельна ділянка площею понад 0,6 га та друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв.м. на одного члена сімї та додатково 10,5 кв.м. на сімю.

Відповідно до п. 28 ОСОБА_4 якщо сімєю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та призначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг визначені Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі Положення).

Підпунктом п. 5 Положення передбачено, що субсидія не призначається, якщо уповноважений власник (співвласник) житла, наймач житла у державному та громадському житловому фонді, член житлово-будівельного кооперативу, власник (співвласник) житлового приміщення, на якого відкрито особовий рахунок, та особи, які зареєстровані разом з ним у житловому приміщенні (будинку), мають у своєму володінні (користуванні) чи володінні (користуванні) дружини (чоловіка, неповнолітніх дітей) у сукупності більше ніж одне житлове приміщення (будинок), загальна площа яких у сумі перевищує встановлені норми володіння, користування загальною площею житла.

Відповідно до п. 13 Положення відповідальність за надані відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру несе громадянин.

Пунктом 20 Положення визначено, що сума субсидії перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію.

В деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги відповідач ОСОБА_1 зазначила про відсутність у її власності або володінні інших житловий приміщень та земельних ділянок.

Проте, згідно даних проведеної перевірки державними соціальними інспекторами департаменту було встановлено, що відповідач ОСОБА_2, при зверненні до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, подала недостовірну інформацію про майновий стан, зокрема, у деклараціях про доходи та майновий стан осіб не задекларувала наявність у її власності житлового будинку в с. Рачин, Горохівського району, Волинської області площею 98, 9 кв.м. та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2, 4477 га.

У звязку із цим, рішенням Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 03 листопада 2014 року встановлено обсяг надміру виплачених ОСОБА_2 коштів в розмірі 23 213 грн. 75 коп. та встановлено строк для добровільного їх повернення до 25 січня 2015 року (а.с. 57).

05 листопада 2014 року на адресу відповідача ОСОБА_2 надіслано повідомлення про повернення у добровільному порядку виплачених коштів в сумі 10 723 грн. 53 коп. до 25 січня 2015 року (а.с. 55 зворот).

12 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_2 повернула Департаменту соціальної політики Луцької міської ради по 100 грн. в рахунок погашення суми переплати субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та в рахунок погашення суми переплати для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

28 січня 2015 року відповідачем подано до департаменту заяву з проханням продовжити термін повернення допомоги та субсидії на пять місяців.

31 березня 2015 року відповідачем повернуто по 50 грн. в рахунок погашення суми переплати субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та в рахунок погашення суми переплати для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а 25 травня 2015 року ще по 50 грн., при цьому, залишок суми боргу становить: 23 013 грн. 75 коп. допомоги малозабезпеченим сімям та 10 523 грн. 53 коп. субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

За таких обставин, відповідно до вимог статей 1212, 1215 ЦК України, пункту 10 ОСОБА_4 призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 та пункту 20 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, позивач має право на стягнення з відповідача безпідставно одержаної допомоги малозабезпеченим сімям та призначеної субсидії.

Згідно із поданими позивачем доказами, які не спростовані відповідачем, визначено обсяг надміру виплаченої відповідачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям в розмірі 23013 грн. 75 коп. та 10523 грн.53 коп. субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та, застосувавши ті норми права, які підлягали до застосування, дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на стягнення з відповідача вищевказаних сум.

Також колегія суддів вважає безпідставним та необґрунтованим посилання відповідача та ту обставину, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, оскільки позивач дізнався про порушення свого права після проведення позапланової перевірки, яка проводилась в жовтні 2014 року. ОСОБА_2 того, сама відповідач в грудні 2014 року та в березні, травні 2015 року сплатила частину надміру виплачених коштів, що в силу вимог статті 264 ЦК України перериває строки позовної давності та свідчить про визнання нею заборгованості перед позивачем.

Відповідно до вимог статей 256, 257, 260, 261, 264 позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

В судовому засіданні встановлено, що в жовтні 2014 року була проведена перевірка правильності надання відомостей, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_2 при зверненні до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради з метою отримання субсидії не задекларувала житло та земельну ділянку.

За таких обставин, в силу вимог статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності у даній справі почався в жовтня 2014 року після проведення позивачем перевірки.

ОСОБА_4 та Положення дає підстави прийти до однозначного висновку про те, що не передбачено обовязку позивача проводити перевірку достовірності даних в момент подання заяви про призначення субсидій та подання заяви про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, крім цього, не встановлено періодичності та черговості проведення таких перевірок.

Отже, громадянин несе відповідальність за надані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру, одержання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям.

З огляду на викладені обставини, рішення суду про задоволення позову є обґрунтованим і ухваленим у відповідності до норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції узгоджується із вимогами матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді