АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/1155/16
Справа №645/7991/15-ц Головуючий1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач Кіпенко І.С.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Кружиліної О.А., Пшенічної Л.В.,

за участі секретаря Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

04 вересня 2015р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідачки на її користь коштів переданих відповідачці в якості авансу в розмірі еквівалентному 3000дол. США, що на час укладення попереднього договору складало 36 000 грн., а на час звернення з позовом до суду складало 65 915грн.10к., 30 000грн. на відшкодування матеріальної шкоди у звязку з витратами на розробку архітектурного проекту земельної ділянки, та 25 000 грн. моральної шкоди, 341.30грн., - 3% річних за порушення грошового зобовязання.

В обґрунтування позову вказувала, що 03.07.2014р. між сторонами був укладений попередній договір, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала завдаток в сумі еквівалентній 3000 доларів США, за належну їй земельну ділянку №23, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Кулінічі, вул.Центральна, купівлю продаж якої сторони планували здійснити до 03.07. 2015 року.

До цього часу відповідач зобов'язався підготувати усі необхідні документи для продажу. У встановлений термін договір купівлі - продажу укладений не був, так як відповідач не підготував усіх документів, необхідних для продажу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на обставини, викладені у позові.

Відповідачка та її представник проти позову заперечували, відповідачка пояснила, що увесь необхідний пакет документів, про який їй повідомив нотаріус Остапенко вона завчасно надала позивачеві на її вимогу для перевірки нотаріусом, 03.07.2015 р. з'явилась до нотаріуса та, отримавши відмову у здійсненні нотаріальної дії, через два дні зробила нову оцінку земельної ділянки, проте позивачка відмовилась від покупки.

Вважає, що договір купівлі - продажу так і не було укладено з вини самого позивача.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 36 000 грн., - суму авансового платежу, 186.41грн., - 3% річних за порушення грошового зобовязання, у задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення районного суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення районного суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні суду першої інстанції, та підтверджується копією попереднього договору з передачею авансових платежів від 03.07.2014року (а.с.20), ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2, в якості авансу, гроші в сумі 36 000 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 3000 доларів США, в рахунок майбутньої угоди купівлі продажу, яку сторони домовлялися укласти не пізніше 03 липня 2015 року.

Але як у цей строк, так і в подальшому договір купівлі-продажу земельної ділянки між сторонами укладено не було.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що кошти не підлягають поверненню, оскільки угода не відбулась на її думку з вини позивачки ОСОБА_2, - безпідставні, з урахуванням наступного.

Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у випадку наявності зобовязання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами.

Оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передана ОСОБА_2 в якості авансу ОСОБА_3 сума 36 000 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 3000 доларів США, є авансом, який підлягає стягненню з ОСОБА_3, на користь позивача ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо необхідності стягнення переданої нею в якості авансу ОСОБА_3 суми 36 000 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 3000 доларів США, за курсом на час вирішення спору в сумі 65 915грн.10к., стягнення матеріальної та моральної шкоди, також є безпідставними.

Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України 2004 року, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Оскільки між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобов'язань, а договором не було передбачено відшкодування моральної шкоди, то суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1)протиправної поведінки; 2)шкоди; 3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4)вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проте з наданих позивачем доказів суду не можливо зробити висновок щодо наявності вини відповідача у заподіянні матеріальної шкоди у звязку з витратами на розробку архітектурного проекту земельної ділянки.

Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки і не дістали обєктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам, та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.303, 304, ч.1 п.1 ст.307, ст.308, ст.313-315, ст.ст.317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Кіпенко І.С.,

Судді

ОСОБА_4,

ОСОБА_5