Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 335/6676/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження № 22-ц/778/3660/16 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року позовну заяву ВАТ «Запоріжжяобленерго» було повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ВАТ «Запоріжжяобленерго» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив із того, що зміст позовних вимог становлять вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної працівником Михайлівського РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_3 внаслідок неналежного виконання останньою своїх трудових обов'язків. Відтак, даний спір має розглядатися за місцем завдання шкоди або за загальним правилом - за місцем проживання відповідача, які в даному випадку співпадають та знаходяться у Михайлівському районі Запорізької області. При цьому, даний спір не є таким, що витікає з трудових правовідносин, а тому в даному випадку не підлягають застосуванню правила підсудності, визначені ч. 1 ст. 110 ЦПК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про непідсудність справи Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.

З таким висновком суду в повній мірі погодитися не можна.

Так, за положеннями ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України у випадку, коли справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві.

Територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК України).

Як роз'яснено у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди.

Отже, позови до працівника про відшкодування шкоди, завданої майну юридичної особи, можуть пред'являлися згідно зі ст. 109 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його перебування, та згідно ч. 6 ст. 110 ЦПК України - із дотриманням альтернативної підсудності, за місцем завдання шкоди.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК). Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду (п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

Колегія наголошує, що з матеріалів позовної заяви не вбачається, що місцем завдання шкоди є однозначно територія Михайлівського району Запорізької області. Так, як зазначає представник ВАТ «Запоріжжяобленерго» в апеляційній скарзі, юридичною та фактичною адресою позивача є: АДРЕСА_1, та, відповідно, позовна заява була пред'явлена до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, оскільки відповідачем шкода позивачу була завдана за місцем роботи. Крім іншого, позивач у позові посилався на те, що на відповідача розпорядженням начальника Михайлівського РЕМ було покладено обов'язок забезпечення проведення претензійно-позовної, договірної та поточної роботи правового напрямку у Веселівському РЕМ, а РЕМ є структурним підрозділом юридичної особи - ВАТ «Запоріжжяобленерго».

З урахуванням викладеного, висновок суду про наявність підстав для повернення позовної заяви ВАТ «Запоріжжяобленерго» є передчасним, оскільки уцій категорії справ позивач, роботодавець може обрати альтернативну підсудність і звернутись до суду з позовом за місцем завдання шкоди відповідно до частини шостої статті 110 ЦПК України. Проте, судом першої інстанції посилання на те, що місцем завдання шкоди є територія Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, не перевірені.

За встановлених обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржена ухвала - скасуванню з передачею на новий розгляд питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року по цій справі скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: