УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Київського нотаріального округу Личина Олена Володимирівна, про визнання договору дарування квартири недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1, який посвідчено 07 лютого 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личиною О.В.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтувала тим, що оскаржуваний договір дарування нерухомості укладався нею як дарувальником під впливом тяжкою для неї обставини, а саме смерті сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, та на вкрай невигідних для неї умовах, оскільки остання іншого житла не має.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личиною О.В. 07 лютого 2013 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року і направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, встановив, що, укладаючи на 39 день після смерті єдиної дитини договір дарування, тобто, фактично безоплатно відчужуючи своє єдине належне на праві власності житло, позивач діяла під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних для неї умовах, чим протиправно скористався відповідач у справі. На підставі таких встановлених у справі обставин та норм ст. 233 ЦК України, суди дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для визнання оспорюваного договору дарування недійсним.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.С.Ткачук

І.М. Фаловська