Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/5290/14 Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко П.П.
Провадження №22-ц/778/334/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Дашковська А.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний і проектний інститут землеустрою» про зобовязання вчинити дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнював та в обґрунтування якого зазначав, що успадкувавши житловий будинок № 39 по вул. Новоселів в с. Григорівка, Запорізького району, Запорізької області розташований на земельній ділянці площею 0,70 га, який належав його батьку згідно державного акту на право приватної власності на землю 1-ЗП № 049588 від 22.03.2000 року, він звернувся в 2005 році до Запорізького науково-дослідного і проектного інституту землеустрою» з метою переоформлення права власності на земельну ділянку на своє імя.

Після проведених замірів земельної ділянки відповідач провів деякі дії по виготовленню технічної документації, які включає кадастрову зйомку. Листом № 987 від 04.04.2008 року відповідач повідомив позивача про те, що роботи по виготовленню технічної документації тимчасово призупинені через відмову Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області погодити межі земельної ділянки, та просили позивача самостійно вирішити дане питання.

Згідно рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01.03.2012 року Григорівську сільську раду Запорізького району Запорізької області зобовязано погодити технічно-кадастрову документацію на вказану земельну ділянку.

Після погодження технічної документації позивач передав її відповідачу для подальшого отримання державного акту на землю, однак, відповідач повідомив про те, що на підставі поданої технічної документації неможливо отримати державний акт на землю, оскільки на той час відбулись суттєві зміни в законодавстві в тому числі і у вартості послуг, а тому необхідно знову укласти новий договір і відповідно знову сплатити послуги.

Вважаючи дані дії відповідача неправомірними, ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом та просив суд зобовязати ДП «Запорізький науково-дослідний і проектний інститут землеустрою» виготовити технічну документацію по землеустрою і виготовленню документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Григорівка, вул. Новоселів буд. 39.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07.11.2013 року в задоволені позову ОСОБА_3 до ДП «Запорізький науково-дослідний і проектний інститут землеустрою» про зобовязання виконати дії відмовлено.

На даний час відповідач не видає позивачу вищевказану технічну документацію і навіть не приймає будь-яких намірів врегулювати даний спір.

Зазначав, що з вини відповідача позивач не може отримати правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності на земельну ділянку та майже 10 років розпорядитись своїм майном.

У звязку з викладеним, загальна сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 112 000 гривень, яка складається з упущеної вигоди, яку позивач міг отримати в результаті продажу житлового будинку та розмістити грошові кошти на депозитний рахунок в кредитну спілку або в іншу банківську установу.

Також позивач зазначав, що в результаті хвилювань, які викликані відновленням законності та справедливості, порушився його сон, погіршилось здоровя, замість того, щоб витрачати кошти на необхідні для сімї продукти харчування та речі, йому необхідно купувати ліки, сплачувати судовий збір, проїзні документи на проїзд в потязі та автобусах.

Повторні звернення до суду за захистом своїх прав, поїздки до суду для того, щоб відвезти, привезти документи, зявитись в судове засідання, здійснити постійні поїздки до відповідача, виконавчу службу та інші інстанції, що займало час, нерви та кошти. Все перелічене відволікало позивача від нормального життєвого ритму. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач завдав йому психічні страждання, які тривають майже 10 років, тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

У звязку з вищевикладеним позивач у своїй уточненій позовній заяві просив суд: зобовязати відповідача видати технічну документацію по землеустрою, що складає документи, які посвідчують право на земельну ділянку по вул. Новоселів, 39 в с. Григорівка, на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на підставі заяви № 1431 від 23.08.2005 року; стягнути з відповідача на його користь суму матеріальної шкоди в розмірі 112 000 грн. та суму моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., а також стягнути судовий збір.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, стягнути з відповідача судовий збір.

Від ДП ««Запорізький науково-дослідний і проектний інститут землеустрою» надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких відповідач зазначає про безпідставність апеляційної скарги, вважає доводи апеляційної скарги такими, що не мають відношення до обґрунтування предмету позовних вимог та просить суд відмовити ОСОБА_3 в задоволенні скарги, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року залишити без змін (а.с.176-180).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 23.08.2005 року ОСОБА_3 звернувся із заявою, зареєстрованою за №1431 до ДП «Запорізький науково-дослідний проектний інститут землеустрою» з метою переоформлення права власності на земельну ділянку площею 0,7 га, яка розташована на території Григорівської сільської ради с. Григорівка по вул. Новоселів, 39, що належала його батьку ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №049588 (а.с.10).

Після проведених замірів земельної ділянки відповідач провів деякі дії по виготовленню технічної документації, які включає кадастрову зйомку, згідно наданих позивачем документів було виявлено розбіжність в мірах ліній меж земельної ділянки ОСОБА_3 та суміжної ділянки. Листом № 987 від 04.04.2008 року відповідач повідомив позивача про те, що роботи по виготовленню технічної документації тимчасово призупинені через відмову Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області погодити межі земельної ділянки, та просили позивача самостійно вирішити дане питання.

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 01 березня 2012 року у справі №2-а-1860/11, що набрала законної сили 13 березня 2012 року, зобовязано Григорівську сільську раду Запорізького району Запорізької області затвердити технічно-кадастрову документацію на земельну ділянку, розташовану за адресою: Запорізька область, Запорізькій район, с. Григорівка, вул. Новоселів, 39, без наявності підпису ОСОБА_5 (а.с.8-9).

Після погодження технічної документації позивач передав її відповідачу для подальшого отримання державного акту, однак, відповідач повідомив про те, що на підставі наданої технічної документації не можливо отримати державний акт, оскільки на даний час відбулись суттєві зміни в законодавстві щодо назви, порядку виконання, структури, складу технічної документації із землеустрою та вихідних даних, необхідних для виконання робіт, а відтак необхідно укласти новий договір на виготовлення нової технічної документації та обмінного файлу в новому форматі та відповідно заново сплатити послуги.

Вважаючи вказані дії відповідача неправомірними ОСОБА_3 у лютому 2013 року звернувся до суду із позовом до ДП ««Запорізький науково-дослідний проектний інститут землеустрою», в якому просив зобовязати останнього виготовити технічну документацію із землеустрою, по виготовленню документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Григорівка, вул. Новоселів, 39.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07 листопада 2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2013 року залишено без змін, у справі №317/642/13-ц відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ДП ««Запорізький науково-дослідний проектний інститут землеустрою», третя особа ГУ Держземагенства Запорізької області, про зобовязання виконати дії (а.с.6-7).

Частиною ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть оскаржувати в іншому процесі встановлені судом факти та правовідносини.

Отже, рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07 листопада 2013 року та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2013 року встановлено відсутність у діях ДП «Запорізький науково-дослідний проектний інститут землеустрою» порушень прав та інтересів ОСОБА_3 з огляду на те, що технічна документація щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, згідно заяви від 23.08. 2005 року, виконана відповідачем в обсязі, що відповідає вимогам законодавства на той час. На теперішній час законодавством суттєво змінено порядок реєстрації права власності на земельну ділянку та оформлення правовстановлюючих документів на обєкт нерухомості.

Статті 10, 60 ЦПК України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача підстав стверджувати про свої порушені права, оскільки відповідачем фактично виконані всі дії щодо виготовлення техніко-кадастрової документації, відповідно до заяви позивача від 23.08.2005 року за №1431. Договір між ОСОБА_3 та ДП «Запорізький науково-дослідний проектний інститут землеустрою» на виготовлення технічної документації. яка б відповідала вимогам зміненого законодавства, не укладався, а тому підстави розробляти нову технічну документацію та обмінний файл у новому форматі у відповідача відсутні.

Доводи апеляційної скарги про стягнення з відповідача сум моральної шкоди та упущеної вигоди на підставі ст.ст. 22, 386, 611, 614, 623 ЦК України спростовуються наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є у тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальними підставами для відшкодування матеріальної шкоди є сукупність обставин, а саме: наявність шкоди, протиправність дій (бездіяльності) особи, наявність причино-наслідкового звязку між шкодою та протиправною поведінкою (протиправною бездіяльністю) особи, а також наявність вини за виключенням, яке міститься у ч.2 ст. 1167 ЦК України.

За змістом ст.ст. 22, 611, 612, 614, 623 ЦК України для застосування такого засобу відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний звязок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вина та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20.06.2011 року у справі № 3-56гс11 та від 04.07.2011 року № 3-64гс11).

Таким чином, позивач повинен довести, що протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а шкода, яка завдана є наслідком такої протиправної поведінки.

Що стосується упущеної вигоди, то сума збитків не має обґрунтовуватися умовними припущеннями про можливість отримання ним прибутку в результаті випадкового збігу обставин, оскільки наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних щодо стягнення збитків та моральної шкоди, так як передбачених законом підстав для стягнення з відповідача збитків і моральної шкоди по справі не встановлено.

Вирішуючи спір, суд зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Будь-яких належних та допустимих доказів для спростування висновків суду першої інстанції, передбачених статтями 57,58,59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст.309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. Згідно вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: