Номер провадження: 22-ц/785/1812/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області про скасування рішення, визнання свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на допоміжне приміщення за апеляційною скаргою представника Одеської міської ради та представника Виконавчого комітету Одеської міської ради на рішення Приморського районного суд м. Одеси від 08 грудня 2015 року, -

встановила:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів та після уточненення позовних вимог просили скасувати Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005 рок № 234 „Про реєстрацію об'єктів комунальної власності м. Одеси" в частині, реєстрації прав ОМР на нежитлове підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1; скасувати та визнати недійсним ОСОБА_3 НОМЕР_1 від 22 лютого 2006 року виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005 р. № 234 на право власності на нежитлове приміщення - підвал площею 118,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, видане Одеській міській раді; визнати за нами право власності на підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1 у рівних частках; зобов'язати Відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області провести реєстрацію права власності на підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках.

В обґрунтування заявлених вимог, позивачі посилалися на те, що ОСОБА_1 є власницею 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2. Їх будинок складається також з допоміжного приміщення - підвалу, позначеному на технічному паспорті будинку, виготовленого 01 липня 2004 року, літерою І, площею 118,2 кв.м. У вказаному підвальному приміщенні розташовані інженерні комунікації: трубопроводи водопостачання та каналізації, які призначені для обслуговування цього будинку.

У квітні 2013 р., згідно відповіді Департаменту комунальної власності ОМР, вони дізнались про те що зазначене підвальне приміщення належить Одеській міській раді. Вважають вказаний факт неправомірним та таким що порушує їхнє право власності.

Оскільки інші співвласники спірного підвального приміщення не заперечують проти його передачі позивачам у власність, то за ними повинне бути визнане право власності на вказане приміщення підвалу, площею 118,2 кв.м. розташованого в будинку АДРЕСА_1. Але на даний час це приміщення належить Одеській міській раді, на підставі ОСОБА_3 НОМЕР_1 від 22 лютого 2006 року виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005 р. № 234. Таким чином, вважають що вищенаведене свідоцтво ОМР набуте незаконним шляхом - без згоди співвласників будинку АДРЕСА_1 - має буде судом скасоване та визнане недійсним. В зв'язку з чим вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив його задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали.

Рішенням Приморського районного суд м. Одеси від 08 грудня 2015 року позов задоволений в повному обсязі. Скасоване Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005 р. № 234 „Про реєстрацію об'єктів комунальної власності м. Одеси" в частині, реєстрації прав Одеської міської ради на нежитлове підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1.

Скасоване та визнано недійсним ОСОБА_3 НОМЕР_1 від 22 лютого 2006 року виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005 р. № 234 на право власності на нежитлове приміщення - підвал площею 118,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, видане Одеській міській раді.

Визнано за позивачам право власності на підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1 у рівних частках.

Зобов'язано Відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області провести реєстрацію права власності на підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1 за позивачами у рівних частках.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, представник Одеської міської ради та представник Виконавчого комітету Одеської міської ради подали апеляційні скарги.

В апеляційних скаргах ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 0507 від 25.07.1997 року квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 в рівних частках кожному.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19123618 від 17.03.2014 року ОСОБА_2 на підставі договору дарування серія та номер 496, виданий 17.03.2014 року належить на праві приватної власності 908/1000 часин квартири АДРЕСА_2

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 01.07.2004 року, будинок АДРЕСА_1, користувачем якого є Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку „Будинок Реньері", також складається з допоміжного приміщення - підвалу, позначеному на технічному паспорті будинку літерою І, площею 118,2 кв.м.

Згідно висновку № 8632/9399 від 15.11.2007 р. Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз у підвальному приміщенні літ. І площею 118,2 кв.м., згідно технічного паспорту від 01.07.2004 року, яке розташоване в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 розташовані такі інженерні комунікації: трубопроводи водопроводу та каналізації, які призначені для обслуговування цього будинку. Вказане підвальне приміщення є допоміжним приміщенням для обслуговування цього багатоквартирного будинку.

Згідно висновку № 6425 від 06.11.2015 року Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз у підвальному приміщенні літ. І площею 118,2 кв.м. (розташоване за адресою: АДРЕСА_1) розташовані такі інженерні комунікації: трубопроводи водопроводу та каналізації, які призначені для обслуговування цього будинку. Згідно зі ст. 1 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та приложением Б ДБН В.2.2-15-2005 „Жилые здания. Основные положения" підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м. (розташоване за адресою: АДРЕСА_1) є допоміжним приміщенням для обслуговування цього будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", - „допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення);".

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р. у справі за конституційним зверненням ОСОБА_7 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) співвласники багатоквартирного будинку є співвласниками його допоміжних приміщень (горища, підвалу та ін.). П. 1.1. резолютивної частини даного рішення проголошує, що „допоміжні приміщення (підвали, сараї, комори, горища, колясочні тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією (набуття права власності) ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення будь-яких додаткових дій.

Згідно із п. 1.2. вказаного рішення власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Відповідно до п.2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників не житлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Таким чином, приміщення підвалу І площею 118,2 кв.м. є спільною сумісною власністю мешканців будинку АДРЕСА_1

Згідно рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 234 від 29.06.2005 р. „Про реєстрацію об'єктів комунальної власності м.Одеси" було вирішено оформити та видати Одеській міській раді свідоцтво про право власності на об'єкти, зазначені в п. 1.1 цього рішення, та зареєструвати їх за Одеською міською радою в тому числі на нежитлове підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення було видане Свідоцтво на право власності Серія НОМЕР_1 від 22 лютого 2006 року, згідно якого нежитлове приміщення - підвал площею 118,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Право власності Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради було зареєстровано КП „ОМБТІ та РОН" 09.03.2006 р., про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників.

Співвласники будинку АДРЕСА_1 не надавали свою згоду на передачу у власність Одеській міській раді приміщення підвалу І площею 118,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1.

Згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Оскільки співвласники спірного приміщення не надавали свою згоду на передачу його у власність Одеській міській раді, суд першої інстанції зазначив,що слід скасувати Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005 року № 234 „Про реєстрацію об'єктів комунальної власності м. Одеси" в частині, реєстрації прав ОМР на нежитлове підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1. Також підлягає скасуванню та визнанню недійсним ОСОБА_3 НОМЕР_1 від 22 лютого 2006 року, що видане на підставі Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005 року № 234 на право власності на нежитлове приміщення - підвал площею 118,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, видане Одеській міській раді.

Згідно довідки ОСББ „Будинок Реньері" від 15.11.2015 р. власниками квартир (або частини квартири) у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 (в якому розташоване підвальне приміщення І площею 118,2 кв.м.) є наступні громадяни: ОСОБА_10, ОСОБА_9 та її неповнолітній син ОСОБА_11; ОСОБА_12, ОСОБА_13; ОСОБА_14, ОСОБА_15; ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6; ОСОБА_2

Як вбачається с заяв мешканців АДРЕСА_1 - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_9 від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15; ОСОБА_12, ОСОБА_16 вони надають свою згоду на приватизацію допоміжного приміщення-підвалу, позначеного на технічному паспорті будинку, виготовленого 01.07.2004 року, літ. І площею 118,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи те, що мешканці будинку АДРЕСА_1 надали свою згоду на передачу у власність позивачамдопоміжне приміщення-підвалу літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1 суд першої інстанції вважав за можливим визнати за позивачами право власності в рівних частках на вказане приміщення.

Також суд першої інстанції зобов'язав Відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області провести реєстрацію права власності на підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках.

З зазначеними висновками суду першої інстанції колегія не погоджується з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів про скасування Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005 р. № 234 „Про реєстрацію об'єктів комунальної власності м. Одеси" в частині, реєстрації прав Одеської міської ради на нежитлове підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1. Скасування та визнання недійсним ОСОБА_3 НОМЕР_1 від 22 лютого 2006 року виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005 р. № 234 на право власності на нежитлове приміщення - підвал площею 118,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, видане Одеській міській раді суд першої інстанції не звернув увагу на те, що до участі у справі не залучений Виконавчий комітет Одеської міської ради рішення якого від 29.06.2005 р. № 234 скасовувалося, та на підставі рішення якого Одеській міській раді видано ОСОБА_3 НОМЕР_1 від 22 лютого 2006 року, в зв'язку з чим, суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки Виконавчого комітету Одеської міської ради який не був залучений до участі у справі.

На підставі наведеного рішення суду першої інстанції в зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову, в задоволенні зазначених позовних вимог, заявлених позивачами.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог заявлених позивачами про визнання за ними право власності на підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1 у рівних частках підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні зазначених вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підставою для набуття права власності позивачі в позовній заяві зазначили, що відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладочки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатні і окремо приватизації не підлягають. В зв'язку з чим спірне приміщення є загальною спільною власністю мешканців будинку АДРЕСА_1.

Також позивачі зазначили, що відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартини, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Посилаючись на те, що інші крім позивачів, співвласники спільного підвального приміщення не заперечують проти його передачі позивачка у власність (надавши до матеріалів справи копії заяв інших співвласників) позивачі вважали, що зазначені обставини є безумовною підставою для визнання за ними права власності на спірне майно.

Проте надані до матеріалів справи письмові згоди інших мешканців в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 67, 80, 81, 84) стосуються надання згоди на приватизацію позивачам спірного приміщення, однак предметом розгляду справи не є право позивачів на приватизацію спірного приміщення.

Крім того, зазначаючи, що спірне приміщення належить всім власникам будинку АДРЕСА_1, а саме крім позивачів також громадянам: ОСОБА_10, ОСОБА_9 та її неповнолітній син ОСОБА_11; ОСОБА_12, ОСОБА_13; ОСОБА_14, ОСОБА_15; ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6; ОСОБА_2, позивачами не ставилося питання про залучення їх як осіб які беруть участь у справі, тому вирішення питання про визнання права власності за позивачами на спірне приміщення, відповідно до заявлених позивачами вимог, впливає на права та обов'язки зазначених осіб.

Також не підлягають задоволенню заявлені позивачами позовні вимоги про зобов'язання Відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області провести реєстрацію права власності на підвальне приміщення літ. І площею 118,2 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1 за позивачами у рівних частках, оскільки ч.1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод та інтересів

Відповідно до заявлених позивачами вимог, між позивачами та позивачами та Відділом Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області відсутній спір стосовно проведення реєстрації права власності на спірне підвальне приміщення.

Враховуючи викладене, колегія скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні заявлених позивачам вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційні скарги представника Одеської міської ради та представника Виконавчого комітету Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суд м. Одеси від 08 грудня 2015 року скасувати.

Відмовити в задоволенні заявлених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

О.Д. Варикаша

В.А. Станкевич