Номер провадження: 22-ц/785/7558/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

За участю секретаря Гарбуз В.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та витребування майна з чужого незаконного володіння ,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовними вимогами котрі в подальшому уточнив та просив суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки BMW 316і WBACG110Х0КВ70125 від 27.12 2013 року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 недійсним. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 вказаний автомобіль та передати йому на відповідальне зберігання до прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_10 ( а.с. 45-46).

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на вказаний автомобіль 26.12.2013 року відкрилась спадщина після смерті батька ОСОБА_11,котрий був його власником та відповідно до доручення від 14 грудня 2013 року передав право на його розпорядження ОСОБА_8

Як спадкоємець першої черги він звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини однак йому стало відомо, що на підставі укладеного Договору ТОВ «Бриз» з ОСОБА_8 ВІА 109696 від 27 грудня 2013 року була виписана довідка рахунок щодо продажу спірного автомобіля на імя ОСОБА_7

Посилаючись на припинення представництва в звязку зі смертю батька 26.12.2013 року вважає, що з підстав ст.203, 215 ЦК України правочин купівлі продажу від 27.12.2013 року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є недійсним.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі продажу автомобіля марки BMW 316і WBACG110Х0КВ70125,1994 року виписку,укладеного 27 грудня 2013 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_7,оформленого в ТОВ «Бриз» на підставі довідки-рахунку ВІА 109696 від 27 грудня 2013 року.

Суд витребував від ОСОБА_7 зазначений автомобіль та передав його на відповідальне зберігання ОСОБА_9 до прийняття спадщини ОСОБА_12 та стягнув понесені судові витрати оплачені ним про подачі позову до суду.( а.с.74-75)

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмову в заявлених вимогах, посилаючись на неповне зясування обставин по справі та порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що вона є спадкоємцем за законом та її не було залучено до участі в справі та що позивач,відповідно до заповіту, позбавлений права на спадкування після смерті ОСОБА_10.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріалами справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені вимоги, районний суд виходив з того, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля укладений відповідачем ОСОБА_8 після припинення представництва, у звязку зі смертю ОСОБА_10, а тому з підстав ст.203 ч.2 та 215 ч.1 ЦК України є недійсним. Посилаючись на вимоги ст.388 ч.3 ЦК України районний суд витребував автомобіль від ОСОБА_7 та передав його на зберігання позивачеві до вирішення питання повязаного з успадкуванням майна.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 являвся власником автомобіля марки BMW 316і WBACG110Х0КВ70125, котрий передав його в розпорядження, на підставі довіреності від 14.12.2013 року, ОСОБА_8В.( а.с.48)

26 грудня 2013року ОСОБА_10 помер.( а.с.9)

Як вбачається з наданих управлінням державтоінспекції матеріалів спірний автомобіль був перереєстрований на ОСОБА_7 на підставі довідки-рахунок ВІА №109696 від 27 грудня 2013 року,виданої ТОВ «БРИЗ» та свідоцтва про реєстрацію ОІС № 551680 від 26.11.2002 року( а.с.23)

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_10 18 лютого 2013 року склав заповіт, котрий все своє майно заповів ОСОБА_13, а у випадку її смерті раніше за нього, відмови або не прийняття нею спадщини ОСОБА_5. При цьому позбавив права на спадкування сина- Седого ОСОБА_14 по справі. ( а.с.138).

Відповідно до вимог ст.1235 ч.1,2 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Таким чином, право заповідача на позбавлення спадкоємців є абсолютним цивільним правом, яке не залежить від жодних умов.

З матеріалів ксерокопії спадкової справи № 181/214 від 28 лютого 2014 року вбачається, що позивач 27.02.2014 року телеграфом повідомив 3-ю нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті батька-Седого К.Н.

З заявою до 3-ї нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_5.

З заявою про видачу свідоцтва про право власності в порядку ст.60 СК України звернулась ОСОБА_13.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що так як спірні правовідносини стосуються ОСОБА_5 та ОСОБА_13, котрі не були залучені до участі в справі,а позивач по справі, ОСОБА_15, відповідно до заповіту,позбавлений права на спадкування після смерті свого батька та матеріали справи не містять доказів, що він,відповідно до вимог чинного законодавства, набув право власності на спадкове майно, а само по собі оспорення заповіту не засвідчує факт його набуття, районний суд прийшов помилкового висновку, що договір купівлі продажу спірного автомобіля порушує право позивача на спадкування та підлягає захисту.

Не можна погодитись і з судженням районного суду щодо застосування до спірних правовідносин вимоги ст.388 ЦК України, так як згідно зі ст. 387, п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_6 права власності на автомобіль марки BMW 316і WBACG110Х0КВ70125 не набув, а тому на спірні правовідносини не розповсюджуються вимоги ст.388 ЦК України.

Посилання представника позивача, що передача позивачеві на відповідальне зберігання спірного автомобіля передбачає охорону спадкового майна для спадкоємців, оцінюється критично так як судом захищаються порушені, невизнання або оспорюванні права, а не права в інтересах інших осіб на майбутнє.

За таких обставин, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не встановив факт порушення прав позивача які підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб, що свідчить про порушення судом вимог ст.212-214 ЦПК України та не врахував норми матеріального та процесуального права, а тому з підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового,про відмову в заявлених вимогах.

Одночасно судова колегія з підстав ст.88 ЦПК України присуджує з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 понесені нею судові витрати по оплаті за подачу апеляційної скарги в сумі 267 грн.96 коп. так як вони документально підтверджені, а матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_9 звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 218, 303,309, 316, 317, 319ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.06.2015 року скасувати.

В позовних вимогах ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 267 грн.96 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до касаційного суду на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.П.Заїкін

ОСОБА_4