Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/1008/16 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В позові зазначала, що з 1997 року по 04.11.1999 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу донька проживає разом з нею та знаходиться на повному утриманні матері. Зараз донька навчається в Одеській національній академії зв'язку ім. О.С. Попова. ОСОБА_4 з 05.10.2015 року перебуває на обліку у Бердянському міському центрі зайнятості, а тому не має можливості матеріально допомагати доньці. У зв'язку з цим просила суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення нею 23 років.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на період навчання доньки ОСОБА_5 у розмірі 300 грн. щомісячно починаючи стягнення з 21 жовтня 2015 року і до закінчення донькою навчального закладу - до 30 червня 2019 року, а в разі продовження навчання - не довше ніж до досягнення нею 23 років. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилається на відсутність у нього можливості надавати утримання доньці у зв'язку із її навчанням, оскільки має незадовільний матеріальний стан, не працює, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, його дружина не працює, перебуває на обліку у ДЦЗ як безробітна.

Представником позивача надані заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначається, що відповідач не надав доказів неможливості надавати допомогу повнолітній доньці у зв'язку з її навчанням, а має на меті уникнути сплати аліментів. Просить апеляційну скаргу відхилити.

В засідання апеляційного суду сторони, будучи належно та своєчасно повідомленими про час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в справі рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових повісток про виклик, не з'явилися. Кожна з сторін просить розглядати справу з її відсутності. Судова колегія ухвалила про можливість розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки Одеської національної академії зв'язку ім. О.С. Попова №11-45/1088 від 05.10.2015р. вбачається, що ОСОБА_5 з 01.09.2015 року зарахована на 1-й курс денної контрактної форми навчання за напрямком підготовки «Соціологія». Термін закінчення навчання 30.06.2019 рік.

З наданої суду копії договору про надання освітніх послуг №ЕВ-РК-057 від 17.08.2013р. загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання становить 41000,00 грн., вартість одного року навчання становить 10250,00 грн.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно навчається на денному відділенні академії, на контрактній формі навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Мати ОСОБА_5 - ОСОБА_4 відповідно до довідки Бердянського міського центру зайнятості від 27.10.2015 року, перебуває на обліку як безробітна з 05.10.2015 року.

Відповідач є працездатною особою, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. З трудової книжки відповідача ОСОБА_3 вбачається, що 28.10.2015 року він був звільнений з роботи в ПП «Мідас» за власним бажанням (ст.38 КЗпП України).

Відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, але 18.12.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3, що підтверджується довідкою державного реєстратора від 18.12.2015р.

У суді першої інстанції відповідач пояснював, що має недостатні нерегулярні доходи (а.с.31). На підтвердження розміру доходів доказів не надав.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України).

Відповідач посилається на незадовільний матеріальний стан, визнаючи, що має нерегулярний дохід та не надає доказів дійсних розмірів своїх доходів.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково, адже повнолітня дочка продовжує навчання в учбовому закладі, сплачує за навчання понад 10000грн. на рік, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу. При цьому судом першої інстанції враховано, що відповідач є працездатним. За виконавчими листами відносно інших фізичних або юридичних осіб зобов'язань не має. Має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Суд першої інстанції правильно зазначив, що мати відповідача не перебуває й нього на утриманні, оскільки є пенсіонером і отримує пенсію.

Відповідно до встановлених обставин суд задовольнив позовні вимоги частково та стягнув не 800грн. намісять, як просила позивач, а 300грн. на місяць.

Стягнута судом сума є менше встановлених державою мінімальних соціальних норм і становить лише третину від суми, необхідної для сплати за один рік навчання.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу у зв'язку із навчанням повнолітньої дитини не мають свого підтвердження. Обставини, на які посилається відповідач були заявлені ним на заперечення проти позову у суді першої інстанції, які враховані судом при визначені розміру аліментів.

Інших обставин, які не враховані судом першої інстанції, відповідач не наводить.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановлення нового рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: