Справа № 605/630/14-ц
Провадження №2/603/80/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Смолінчук М.М.

представника позивача-відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_1

відповідача-позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Монастириська цивільну справу

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави,

за зустрічним позовом

ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зняття арешту з транспортного засобу, стягнення судових витрат та спричиненої моральної шкоди,

та за позовом

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зняття арешту з транспортного засобу, стягнення судових витрат та спричиненої моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось в суд із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08.10.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №10/08/254МБ, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,50 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 03.10.2013 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір застави автотранспорту від 08.10.2008 року, згідно якого останній надав в заставу належний йому автомобіль марки "Mitsubishi Pajero", 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал В, № кузов-шасі: JMBLYV78W5J005345, р.н. ВО 1112 АМ.Узятих на себе згідно кредитного договору зобов"язань ОСОБА_5 не виконав, у зв»язку з чим заборгованість станом на 22.09.2014 року склала 97 464,96 доларів США, що еквівалентно 1 380 512, 68 грн., з яких: 28 481,77 доларів США заборгованість за кредитом, 41 867,84 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 27 115,35 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 4873,25 доларів США штраф (відсоток від суми заборгованості).

У рахунок погашення зазначеної заборгованості позивач просив звернути стягнення на предмет застави.

Оскільки, в порушення умов п.17.7 договору застави ОСОБА_5 без згоди позивача реалізував заставний автомобіль, на даний час його власником є відповідач ОСОБА_2 Із врахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити, вилучити у відповідача ОСОБА_2 та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і звернути стягнення на предмет застави - автомобіль "Mitsubishi Pajero", рік випуску 2005, реєстраційний номер ВО 5808ВА, що належить на праві власності ОСОБА_2 Судові витрати стягнути з відповідача.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просив невідкладно зняти арешт із належного йому на праві власності автомобіля "Mitsubishi Pajero", посилаючись на скасування рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26.12.2014 року та ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 26.03.2015 року; стягнути із ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати на правову допомогу в сумі 65 000 грн., а також спричинену йому моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Позов обґрунтовано тим, спірний транспортний засіб ним придбано на законних підставах, між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні будь-які відносини, проте відповідач звернувся до суду із зазначеним позовом, подавши суду неправдиву інформацію, зокрема витяг із Державного реєстру обтяжень рухового майна, датований 2012 роком, що потягло ухвалення рішень, які у подальшому були скасовані Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ. Унаслідок зазначеного змушений був понести витрати на правову допомогу, що у загальному складає 65 000 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 12.10.2014 року та додатку до нього. Також йому спричинено моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 100 000 грн. та обґрунтовує тим, що психологічно травмований, протягом періоду судових розглядів не може спокійно спати, змушений звертатися за допомогою, багато їздити, телефонувати, через що у нього погіршилося самопочуття. Просить зустрічний позов задовольнити.

Також із окремим позовом звернувся ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зняття арешту із належного ОСОБА_2 автомобіля "Mitsubishi Pajero", посилаючись на скасування рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26.12.2014 року та ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 26.03.2015 року; стягнення із ПАТ КБ «ПриватБанк» витрат на правову допомогу в сумі 52 000 грн.; відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. У обґрунтування заявлених вимог зазначив, що надав ОСОБА_2 у позику грошові кошти в розмірі 130 000 грн., у забезпечення виконання останнім зобов»язань між ними укладено договір застави та 03.10.2014 року до Єдиного реєстру обтяжень рухомого майна зроблено запис за №1456782. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, надавши суду неправдиву інформацію, зокрема витяг із Державного реєстру обтяжень рухового майна, датований 2012 роком, що потягло ухвалення рішень, які у подальшому були

скасовані. Унаслідок таких дій Банку змушений був понести витрати на правову допомогу, що у загальному складає 65 000 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 12.10.2014 року та додатку до нього. Також йому спричинено моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 50 000 грн. та обґрунтовує постійним хвилюванням, поганим самопочуттям, так як із з жовтня 2014 року не може спокійно спати, оскільки спірний транспортний засіб є предметом договору застави, що укладений між ним та ОСОБА_2 Просить позов задовольнити.

Ухвалою Монастириського районого суду Тернопільської області від 06.05.2016 року третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 допущено до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, змінивши його процесуальну правосуб»єктність.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» та позов третьої особи ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави, та об»єднано в одне провадження.

Представник позивача-відповідача ПАТ БК «ПриватБанк» ОСОБА_1 у судовому засіданні первісний позов підтримала повністю з підстав, викладених у ньому. Просить позовні вимоги ПАТ БК «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задовольнити, оскільки заборгованість ОСОБА_5 в сумі 1 380 512,68 грн. за даним договором не погашена, предмет застави в заклад банку не передано, зобов»язання належним чином не виконані, у 2009 році в порушення п.17.7 договору застави та вимог Цивільного кодексу України предмет застави реалізовано без згоди банку.

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала повністю, вважає безпідставними, просить у їх задоволенні відмовити. Зазначила, що посилання на те, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем безпідставні, оскільки на момент придбанням ним спірного транспортного засобу відомості про обтяження існували у відповідному реєстрі обтяжень рухомого майна, а тому застава за договором застави від 08.10.2008 року зберігає силу для нового власника ОСОБА_2 У зв»язку з чим звернення стягнення підлягає саме на спірний транспортний засіб, який на даний час належить на праві власності і знаходиться у користуванні ОСОБА_2

Відповідач позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні первісний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього не визнав, просить у його задоволенні відмовити. Підтримав пред»явлений ним зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк», просить його задовольнити. Суду пояснив, що у 2013 році придбав спірний транспортний засіб у особи на прізвище Бойко, про те, що придбаває із обтяженням йому не було відомо, вважає, що він є добросовісним набувачем спірного автомобіля, а тому просить зняти арешт з транспортного засобу, стягнути понесені ним витрати на правову допомогу згідно представленого договору та додатку до нього в розмірі 65 000 грн., а також стягнути із позивача-відповідача спричинену йому моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

ОСОБА_2 вважає, що слід задовольнити також позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки він одержав від ОСОБА_3 у позику грошові кошти, а на забезпечення виконання зобов»язань між ними укладено договір застави належного йому на праві власності транспортного засобу.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні вважає первісний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави безпідставним, таким, у задоволенні якого слід відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не є боржником у відношенні до позивача, а є добросовісним набувачем. Крім того, у жовтні 2014 року із Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна вилучено запис про обтяження спірного транспортного засобу, що унеможливлює задоволення первісного позову.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зняття арешту з автомобіля, стягнення 52 000 грн. понесених ним витрат на правову допомогу та 50 000 грн. спричиненої моральної шкоди з підстав, викладених у позові, просить його задовольнити. Суду пояснив, що вважає також підставним позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк». У подальшому просив, окрім 52 000 грн. витрат на правову допомогу, стягнути із ПАТ КБ «ПриватБанк» 3577,80 грн. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з»явився з невідомої суду причини, хоча повідомлявся судом про день та час розгляду справи належним чином, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши та дослідивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави, підлягають до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зняття арешту з транспортного засобу, стягнення судових витрат та спричиненої моральної шкоди слід відмовити, виходячи з такого.

08.10.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником є ПАТ КБ «ПриватБанк») та третьою особою у справі ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 10/08/254 МБ, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 30 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.10.2013 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08.10.2008 року між позивачем-відповідачем та ОСОБА_5 укладено договір застави автотранспорту, згідно якого ОСОБА_5 передав в заставу банку належний йому транспортний засіб - "MITSUBISHI PAJERO", 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал - В, № кузов-шасі:JMBLYV78W5J005345; реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №39349259 від 14.12.2012 року відомості про заставу рухомого майна внесені до даного Держреєстру 16.10.2008 року 11:39:30 за №8078019 на підставі договору застави автотранспорту № 10/08/254 МБ від 08.10.2008 року.

Відповідно до ч.2 ст. 586 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) заставодавець має право відчужувати предмет застави лише за згодою заставодержателя, якщо інше не передбачено договором. Аналогічні положення визначені ст. 17 Закону України "Про заставу".

Пунктом 13 укладеного між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_5 договору застави від 08.10.2008 року визначено право заставодавця з моменту набрання чинності цим договором відчужувати, передавати в оренду, лізинг, спільну діяльність, у безоплатне користування іншим особам предмет застави, або іншим чином розпоряджатися ним тільки за письмовою згодою заставодержателя. Наступні передачі в заставу автотранспорту, зазначеного в п.6 цього договору, в період дії цього договору та всіх додаткових угод до нього забороняється.

Пунктом 17.7 вищевказаного договору застави передбачено, що заставодавець зобов"язується не здійснювати відчуження предмету застави без письмової згоди заставодержателя.

Однак у 2009 році ОСОБА_5, в порушення зазначених умов договору застави та вимог чинного законодавства, без згоди банку відчужив переданий в заставу автомобіль, після чого власники автомобіля неодноразово змінювалися (змінено попередній реєстраційний номер) (Т.1 а.с.126).

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах цивільної справи копіями документів, зокрема витягу із журналу карток (Т.1 а.с.125), з якого вбачається, що ОСОБА_5 31.10.2009 року у Підгаєцькому МРЕВ знято з обліку спірний транспортний засіб для реалізації, а згідно наступного запису 31.10.2009 року зазначений автомобіль зареєстрований згідно договору купівлі-продажу №КП822 за ОСОБА_6

Як убачається із копії реєстраційної картки (Т.1 а.с.127) спірний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_2 06.03.2013 року на підставі довідки-рахунку від 06.03.2013 року (реєстрація за договором купівлі-продажу).

Згідно довідки Підгаєцького центру ДАІ №1254 від 04.12.2013 року, станом на 04.12.2013 року по даних Підгаєцького центру ДАІ №6103 "MITSUBISHI PAJERO", рік випуску: 2005 р., № кузоваJMBLYV78W5J005345; д.н.з. НОМЕР_2, зареєстровано за ОСОБА_2

На даний час власником автомобіля "MITSUBISHI PAJERO", рік випуску: 2005 р., тип ТЗ:, легковий універсал - В, № кузов-шасі:JMBLYV78W5J005345; реєстраційний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_2, який придбав його 06.03.2013 року, що не заперечується сторонами.

Як убачається із наявної у матеріалах справи ксерокопії договору позики від 03.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий №388, позикодавець ОСОБА_3 передав у власність позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 130 000 грн. терміном до 03.10.2019 року. Позичальник зобов»язався повернути позикодавцеві одержані у позику грошові кошти у порядку та умовах, передбачених цим договором.

Також, 03.10.2014 року між зазначеними сторонами у забезпечення виконання зобов»язання, що виникло на підставі Основного договору (договору позики від 03.10.2014 року), відшкодування витрат, які пов»язані з пред»явленням вимог за Основним договором і звернення стягнення на предмет застави, укладено договір застави транспортного засобу (посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий №390) - MITSUBISHI, моделі PAJERO, шасі (кузов, рама) №JMBLYV78W5J005345, 2005 року, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Як установлено у судовому засіданні, умови кредитного договору ОСОБА_5 не виконав, у зв»язку з чим заборгованість станом на 22.09.2014 року склала 97 464,96 доларів США, що еквівалентно 1 380 512, 68 грн., з яких: 28 481,77 доларів США заборгованість за кредитом, 41 867,84 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 27 115,35 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 4873,25 доларів США штраф (відсоток від суми заборгованості).

Як пояснила представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні, вищевказана заборгованість на момент розгляду справи не погашена.

Згідно ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов"язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Положенням ст. 2 Закону України «Про заставу» передбачено, що цим Законом визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України.

Ст. 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень

рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання

зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та

реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого

майна.

Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечить положенням вищезгаданого Закону.

Посилання відповідача-позивача ОСОБА_2, а також представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні на те, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірного автомобіля, і тому на нього не може бути звернено стягнення, суд оцінює критично і відхиляє дані доводи з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Тобто, умовою добросовісного набуття у власність майна, яке перебуває в заставі, є відсутність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Однак, станом на момент придбання ОСОБА_2 - 06.03.2013 року - спірного автомобіля відомості про його обтяження були наявні у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

До такого висновку суд приходить з огляду на те, що у матеріалах справи наявний витяг №39349259 від 14.12.2012 року (запис 6), термін дії обтяження - до 16.10.2013 року, також наявні витяги №44396621 від 05.06.2014 року та №44438162 від 12.06.2014 року (за заявою ОСОБА_5В,), у яких відсутні відомості щодо обтяження спірного автомобіля.

Тоді як згідно із наявної у матеріалах справи копії листа державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України №279/01-09 від 29.07.2015 року убачається, що 16.10.2008 року Дніпропетровською філією «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі заяви про реєстрацію обтяження рухомого майна поданої обтяжувачем ЗАТ КБ «ПриватБанк» до Державного реєстру були внесені відомості про обтяження автомобіля "MITSUBISHI PAJERO" за реєстраційним №8078019.

Ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру вносяться реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подану заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина відповідного запису до Державного реєстру.

Разом з тим, у відповідності з ч.2 ст.44 Закону України записи зберігаються протягом п»яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більше як п»ятирічний строк.

У разі, якщо на протягом всього терміну дії обтяження обтяжувачем не було подано заяву про внесення змін в частині продовження строку дії на наступні п»ять років, то від дня закінчення терміну дії стан реєстрації автоматично змінюється на «запис вилучено за завершенням п»ятирічного терміну зберігання».

Також зазначено, що інформація про стан такого запису відображається у витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна лише протягом шести місяців відповідно до ст.44 вищевказаного Закону.

Згідно даних Державного реєстру термін дії обтяження №8078019 16.10.2013. Зважаючи на те, що обтяжувачем (ЗАТ КБ «ПриватБанк») не було подано заяви про продовження строку дії запису №8078019, 17.10.2013 року вищевказаний запис був вилучений з Державного реєстру автоматично за закінченням строку зберігання.

Враховуючи вищевказане, запис №8078019 був відсутній у витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що надавався 12.06.2014 року за заявою ОСОБА_5

Усе вищевказане у взаємозв»язку дає підстави суду зробити висновок про те, що станом на 06.03.2013 року на момент придбання ОСОБА_2І спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна існували відомості про обтяження автомобіля, що був предметом договору застави між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5

Таким чином, посилання у судовому засіданні представника ОСОБА_3- ОСОБА_4 на відомості, наведені у вищевказаному листі, у обґрунтування заперечень первісного позову і підставності позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд вважає необґрунтованими. На переконання суду, дані, зазначені у вказаному листі, у сукупності із витягами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що датовані різними датами, підтверджують той факт, що ОСОБА_2 06.03.2013 року придбано транспортний засіб з обтяженням.

Посилання представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на те, що саме халатні дії банку призвели до ситуації, коли до особи, яка придбала рухоме майно за власні кошти, пред»явлено вимоги про звернення стягнення на нього, суд відхиляє, вважає їх голослівними. А посилання як на докази на долучені до матеріалів справи: довідку Підгаєцького центру ДАІ №6103 від 26.09.2015 року №641, що адресована ОСОБА_6 про те, що у період з 01.01.2008 року по 31.10.2009 року в Підгаєцький Центр ДАІ №6103 ніяких документів щодо заборони на відчуження (застава, арешт майна) на автомобіль НОМЕР_4, кузов JMBLYV78W5J005345, не надходили, а також на відповідь №5 від 03.01.2013 року, адресована судді Бережанського районного суду щодо заборони на проведення реєстраційних документів на зазначений автомобіль, суд оцінює критично і не вважає їх доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України.

Отже, доводи про те, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірного транспортного засобу на увагу не заслуговують, оскільки не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

Також суд вважає безпідставними посилання представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на положення ст.216 ЦК України, що визначає правові наслідки недійсності правочину, на положення Постанови №9 від 06.11.2009 р. Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Як пояснила представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні, із позовом про визнання договору купівлі-продажу спірного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не звертався.

Окрім цього, суд вважає необґрунтованими посилання представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на те, що оскільки запис про обтяження автоматично вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 17.10.2013 року (по спливу п»ятирічного строку), а власником транспортного засобу - ОСОБА_2 передано дане рухоме майно в наступну заставу ОСОБА_8 (відомості про обтяження внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 03.10.2014 року),у зв»язку з чим ПАТ КБ «ПриватБанк» втратило своє право на звернення стягнення на предмет застави згідно договору від 08.10.2008 року, з огляду на таке.

Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

ОСОБА_2 набув право власності на автомобіль "MITSUBISHI PAJERO" з обтяженням.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про заставу", ч.3 ст.9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст.25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" записи зберігаються у Державному реєстрі протягом 5 років з моменту їх внесення.

Оскільки запис про обтяження автомобіля "MITSUBISHI PAJERO" було внесено до Державного реєстру 16.10.2008 року, то він зберігався у даному реєстрі до 16.10.2013 року.

Тобто, на момент відчуження 31.10.2009 року ОСОБА_5 наданого в заставу позивачу-відповідачу автомобіля, а в подальшому у момент придбання ОСОБА_2 06.03.2013 року зазначеного автомобіля, такий запис про обтяження автомобіля "MITSUBISHI PAJERO" у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був.

Положенням ч.5 ст.18 Закону України «Про заставу» передбачено, що якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель

зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із

заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих

застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Переважне право заставодержателів одного і того ж майна, що

зареєстровані в один і той же день, визначається моментом

реєстрації застави. Переважне право у задоволенні вимог із

заставленого рухомого майна визначається на підставі моменту

реєстрації застави та моменту реєстрації змін щодо предмета

застави в частині цих змін.

Положеннями ч.ч.1-4 ст. 588 ЦК України «Наступна застава» передбачено, що наступна застава майна, що вже заставлене, допускається, якщо інше не встановлено попереднім договором застави або законом. Наступна застава майна не припиняє право застави попереднього заставодержателя. Перший заставодержатель має переважне право перед наступними заставодержателями на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Вимоги наступних заставодержателів задовольняються в порядку черговості виникнення права застави, крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті. Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та застав, які зареєстровані пізніше.

За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Це правило відповідає речовій природі застави як способу забезпечення, що отримало назву «право слідування».

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 03 квітня 2013 року (справа № 6-7цс13) та від 19 листопада 2014 року (справа № 6-168цс14), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно з вимогами ст. 14Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд приходить до переконання, що у даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк» має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателем застави, яка зареєстрована пізніше, тобто, перед заставодержателем ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, проаналізувавши досліджені докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до переконання, що первісний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2І,, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави, є підставним та таким, що підлягає до задоволення, так як спірний транспортний засіб без згоди банку був відчужений заставодавцем ОСОБА_5 та придбаний відповідачем-позивачем ОСОБА_2 при наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна, тобто придбаний з обтяженням, отже, застава зберігає чинність. При цьому суд зауважує, що запис про обтяження спірного транспортного засобу безпосередньо банком не вилучався, не змінювався, а був автоматично вилучений по спливу п»ятирічного строку зберігання.

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального зобов"язання в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації.

Враховуючи п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", початкову ціну реалізації предмета застави слід визначити за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_5 зобов"язання за кредитним договором не виконав, предмет застави в порушення п. 17.7 договору застави, ч.2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України "Про заставу", продав у 2009 році без згоди банку, ПАТ КБ «ПриватБанк» має переважне перед іншими кредиторами право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави (пріоритет застави).

Слід звернути стягнення на предмет застави автомобіль «MITSUBISHIPAJERO», рік випуску: 2005 р., тип ТЗ: легковий універсал В, № кузов-шасі: JMBLYV78W5J005345; реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку у органах МВС України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №10/08/254 МБ від 08.10.2008 року в сумі 1 380 512,68 грн.(заборгованість станом на 22.09.2014 року склала 97 464,96 доларів США, що еквівалентно 1 380 512, 68 грн., з яких: 28 481,77 доларів США заборгованість за кредитом, 41 867,84 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 27 115,35 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 4873,25 доларів США штраф (відсоток від суми заборгованості).

Вилучити у ОСОБА_2 та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави: автомобіль «MITSUBISHIPAJERO», рік випуску: 2005 р., тип ТЗ: легковий універсал В, № кузов-шасі: JMBLYV78W5J005345; реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2; комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) даного транспортного засобу.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зняття арешту з транспортного засобу, стягнення 65 000 грн. судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, та 100 000 грн. спричиненої моральної шкоди відмовити за відсутністю правових підстав для його задоволення.

При цьому суд звертає увагу на те, що порушене право відповідача-позивача ОСОБА_2, який придбав автомобіль з обтяженням, може бути захищено в спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зняття арешту з транспортного засобу, стягнення судових витрат, зокрема 50 000 грн. витрат на правову допомогу, 3577 грн. 80 коп. понесеного судового збору та 50 000 грн. спричиненої моральної шкоди, - відмовити за безпідставністю вимог.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що так як судом з»ясовано, що ОСОБА_2 частково погасив свій борг перед ОСОБА_3, про що заявили у судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_4, до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави спірний автомобіль ОСОБА_3 не звертався, у даному випадку судом не установлено порушення прав ОСОБА_3

Укладення договору застави щодо майна, яке вже заставлене, жодним чином не зачіпає прав попередніх заставодержателів, не впливає на чинність попередніх договорів застави, і, як правило, не тягне за собою зміну правила про переважність прав попередніх заставодержателів на одержання задоволення за рахунок заставленого майна. Останнє правило полягає в тому, що вимоги кожного наступного заставодержателя задовольняються за рахунок предмета застави після повного задоволення попереднього заставодержателя.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи ці положення, з відповідача-позивача на користь позивача-відповідача слід стягнути 3654 грн.сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 586 589 ЦК України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави, - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет застави автомобіль «MITSUBISHIPAJERO», рік випуску: 2005 р., тип ТЗ: легковий універсал В, № кузов-шасі: JMBLYV78W5J005345; реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку у органах МВС України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №10/08/254 МБ від 08.10.2008 року в сумі 1 380 512,68 грн.

Вилучити у ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5, проживає за адресою: 47720, м. Підгайці, вул. Т. Шевченка, 8/3 Тернопільської області) та передати в заклад публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» предмет застави: автомобіль «MITSUBISHIPAJERO», рік випуску: 2005 р., тип ТЗ: легковий універсал В, № кузов-шасі: JMBLYV78W5J005345; реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Вилучити у ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5, проживає за адресою: 47720, м. Підгайці, вул. Т. Шевченка, 8/3 Тернопільської області) та передати в заклад публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля «MITSUBISHIPAJERO», рік випуску: 2005 р., тип ТЗ: легковий універсал В, № кузов-шасі: JMBLYV78W5J005345; реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) 3654 (три тисячі шістсот п»ятдесят чотири) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зняття арешту з транспортного засобу, стягнення 65 000 грн. судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, та 100 000 грн. спричиненої моральної шкоди - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зняття арешту з транспортного засобу, стягнення судових витрат, зокрема 50 000 грн. витрат на правову допомогу, 3577 грн. 80 коп. понесеного судового збору та 50 000 грн. спричиненої моральної шкоди- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: підпис

Копія з оригіналом вірна.

Суддя: ОСОБА_9