Справа № 489/7110/15-ц
Номер провадження 2/489/280/16
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Товариство з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін №73" (далі-відповідач) про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та індексації втрати доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою,

встановив

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі ні до, ні під час розгляду справи, ні навіть після набрання рішенням законної сили. Лише 01.07.2015 на рахунок позивача була перерахована, визначена рішенням суду сума. Зазначає, що в такому випадку відповідачем було порушено строки виплати заробітної плати.

Просила суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з дня винесення судового рішення по день зарахування коштів на банківський рахунок та індексацію втрати доходу у зв'язку з несвоєчасною виплатою з 05.11.2015 по 01.07.2015.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні вимог.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.11.2014 позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку у проведені остаточного розрахунку, компенсацію та моральну шкоду задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73») на користь ОСОБА_1 21542,39 грн. заборгованість по заробітній платі, 12463,34 грн. середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку, 1953,00 грн. компенсації заробітної плати, з наступним відрахуванням податку на доходи громадян та інших обов'язкових платежів, а також 1000,00 грн. моральної шкоди.

На виконання зазначеного рішення суду Ленінським районним судом м. Миколаєва 22.01.2015 видано виконавчий лист №1. Рішення набрало законної сили 12.01.2015.

Позивач звернулася до Ленінського ВДВС ММУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі наданого виконавчого листа.

Постановою від 30.01.2015 відкрито виконавче провадження №46247232.

Відповідно до копії квитанції №10014/0198 на рахунок позивача 01.07.2015 було зараховано 36589,14 грн.

Постановою від 26.06.2015 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/489/2359/14 закінчено виконавче провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, що визнається й не заперечується сторонами, позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем.

Відповідно до вимог чинного законодавства, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпПУкраїни, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 05.11.2014 року по 01.07.2015 року. Кількість робочих днів за цей період складає 161 день.

Розмір такого середнього заробітку розраховується за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Постанова КМУ № 100), виходячи з середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 95 грн. 14 коп., визначеної вказаним вище рішенням суду, яке набрало законної сили та є преюдиціальним.

Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 05 листопада 2014 року по 01 липня 2015 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 15317,54 грн. (95,14 грн. х 161 робочі дні).

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 15317,54 грн. компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 12809,37 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" несвоєчасно виплачена заробітна плата підлягає індексації шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Оскільки рішенням суду від 05.11.2014 вже було проіндексовано заборгованість по заробітній платі позивача і стягнуто з відповідача на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із несвоєчасною її виплатою у розмірі 1953 грн. суд виходить з того, що стягнута проіндексована заборгованість в сумі 23495,39 (21542,39+1953) грн. підлягає індексації шляхом множення на індекси інфляції у період з 05 листопада 2014 року по 01 липня 2015 року.

Сума компенсації втрати частини доходу у зв'язку з несвоєчасною виплатою становить 11 207,3 грн. (23495,39*(1,019*1,03*1,031*1,053*1,108*1,14*1,022*1,004)-23495,39).

Посилання представника відповідача на те, що кошти не було виплачено через те, що були арештовані рахунки не є підставою для звільнення від відповідальності за ст. 117 КЗпП України та індексації, а тому не є підставою для відмови в задоволенні вимог.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача звільнено від сплати судового збору, то при задоволенні позову судовий збір стягується з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін №73 про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та індексації втрати доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73» (код ЄДРПОУ - 30126124) на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 15317 грн. 54 коп. та індексацію втрати доходу у зв'язку з несвоєчасною виплатою в сумі 11 207 грн. 30 коп., а всього 26524 (двадцять шість тисяч п'ятсот двадцять чотири) грн. 84 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73» на користь держави судовий збір в сумі 487,2 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв