Справа №173/2796/13-ц
Провадження №2/173/20/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім»єю про визнання спільним майном подружжя, поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації частини його вартості-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю, про визнання спільним майном подружжя, поділ спільного майна подружжя, та стягнення компенсації частини його вартості до відповідача ОСОБА_2, згідно якого просив встановити факт проживання однією сім'єю з відповідачкою з 03.07.2005 року по 14.07.2007 року, визнати спільним майном подружжя будинок розташований по АДРЕСА_1 та в порядку розподілу спільного майна подружжя стягнути компенсацію частини його вартості в сумі 58820 грн., 50 коп., посилаючись на наступне з липня 2005 року до 14 липня 2007 року він проживав однією сім'єю з ОСОБА_2. 14 липня 2007 року між ними було зареєстровано шлюб і ОСОБА_2, змінила прізвище на «ОСОБА_2».

З липня 2005 року до моменту укладення шлюбу вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та використовували спільні кошти за спільною згодою. У власності відповідача на момент спільного проживання був житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 33 кв.м. вартістю станом на 4 квітня 2006 року 17174 грн. Починаючи з серпня 2006 року вони разом перебудували та добудували даний житловий будинок. Будівництво було закінчено в травні 2012 року. Згідно з технічним паспортом станом на 22 листопада 2012 року загальна площа будинку складала 65,4 кв.м., а вартість будинку становила 134815 грн.

11 грудня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Позивач вважає, що за час спільного життя з відповідачем житловий будинок по АДРЕСА_1 став їх спільною сумісною власністю, а тому просив суд встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 в період з 3 липня 2005 року до 14 липня 2007 року, визнати житловий будинок по АДРЕСА_1 спільним майном подружжя та в порядку розподілу даного майна подружжя позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь половину вартості будинку - 58820,50 грн.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимог підтримали, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. При цьому позивач ОСОБА_1, пояснив, що з липня 2005 року вони почали спільно проживати з відповідачкою, яка в той час мала прізвище ОСОБА_2. С початку вони проживали в його будинку, а в спірному будинку проживав колишній чоловік відповідачки. Який згодом пустив проживати в цей будинок тітку. Деякий час в будинку жила тітка. Потім він з відповідачкою перебрались в даний будинок, який був у занедбаному стані. Вони спочатку облаштували літню кухню, де проживали, а будинок розвалили, залишивши лише стіни і почали нове будівництво. Перебудували та добудували будинок. Збудували мансарду, повністю змінили планування всередині будинку, добудували його, також збудували господарські споруди: два гаражі, сарай, колодязь, поставили новий паркан. Він протягом п»яти років здійснював будівництво будинку. В будівництві йому допомагали його друзі. Велику допомогу надавав його знайомий ОСОБА_4 Потім вони з відповідачкою розірвали шлюб. Відповідачка продала будинок, не надавши йому ніякої компенсації.

Представник позивача також зауважив, що будинок, який належав відповідачу суттєво збільшився як за площею так і у вартості. Це майно є спільною сумісною власністю подружжя, яке підлягає розподілу. У зв'язку з тим, що відповідач самостійно продала цей будинок вже після розірвання шлюбу з позивачем, і власником є інша особа, позивач не ставить питання про розподіл даного майна в натурі, а просить стягнути з відповідача на його користь половину вартості цього майна.

Представник відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. А саме визнав факт проживання однією сім'єю сторін в період з липня 2005 року до моменту реєстрації шлюбу. Проти визнання будинку спільною частковою власністю та сплати компенсації частини будинку заперечував посилаючись на те, що позивач не міг в 2006 та в 2007 році проводити будівельні роботи в будинку, так як в цей час в будинку проживав колишній чоловік його довірительки. Вартість будинку збільшилась в результаті збільшення ринкових цін та інфляційних процесів, а не перебудови будинку. Тому в задоволенні даної частини позовних вимог вважає за потрібне відмовити

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КП «Верхньодніпровське БТІ», в судове засідання не з»явилась. про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи та цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 2/3 частини будинку та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 03 липня 2005 року до 14 липня 2007 року ОСОБА_1 проживав однією сім'єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу. Даний факт визнано відповідачем. А також даний факт підтверджений і рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2007 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1, про усиновлення та удочеріння. Атому згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.

14 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.25). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на «ОСОБА_2».

22 грудня 2012 року на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду від 11 грудня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 23-24).

Під час проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2007 року ОСОБА_2 набула право власності на жилий будинок з господарчими спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.66-68). Право власності на дане майно було зареєстровано 28 серпня 2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.83).

Під час спільного проживання, як до реєстрації шлюбу так і після реєстрації шлюбу, внаслідок спільних трудових та грошових затрат ОСОБА_1, та ОСОБА_2, житловий будинок по АДРЕСА_1 істотно збільшився у вартості. Дана обставина підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами.

Так свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_1, та ОСОБА_2 жили разом. Будували будинок, побудували мансарду, гараж та літню кухню. До того як ОСОБА_1 почав будівництво це була маленька хатка, її фактично повністю перебудували. Будівництво будинку розпочали в 2006 році. Позивач сам та за допомогою знайомих перебудував будинок. Він особисто допомагав позивачу в будівництві. Допомагав робити дах на будинку та виконував інші будівельні роботи. В той час як ОСОБА_1, та ОСОБА_2 почали жити в цьому будинку та будувати його, колишній чоловік ОСОБА_2 там не проживав. Будівництво закінчили приблизно в 2011 році. Він працював з позивачем в одну зміну потім вони йшли до позивача та займались будівництвом. Досить часто він з ОСОБА_1, виконували будівельні роботи в інших людей. ОСОБА_1 це робив для того, щоб заробити гроші та вкласти їх в будівництво спірного будинку.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що знайомий зі сторонами більше 10 років. Він близький сусід ОСОБА_1. Раніше відповідачка проживала з ним по сусідству зі своїм першим чоловіком ОСОБА_5 Після розірвання шлюбу між ними в будинку жив ОСОБА_5, і стан будинку за час його проживання погіршився. З 2006 року позивач та відповідач почали жити разом в будинку ОСОБА_2. Будинок був стареньким, а тому позивач займався ремонтом цього будинку. Фактично весь час їх спільного проживання, близько 5 років, в будинку проводився ремонт. В будинку побудували другий поверх, перебудували гараж. Позивач фактично весь ремонт робив сам та з допомогою знайомих. Будівництво відбувалося за спільні кошти подружжя.

Згідно з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2007 року вартість домоволодіння становила 13832 грн. Відповідно до технічного паспорту станом на 4 квітня 2006 року загальна площа житлового будинку по АДРЕСА_1 складала 33 кв.м, з них жила - 19,3 кв.м. Будинок одноповерховий, мав дві жилі кімнати, кухню. З господарчих будівель були: літня кухня 9,3 кв.м. та убиральня 1955 року будівництва, гараж 1997 року будівництва площею 13,4 кв.м., сарай 8,7 кв.м. Дійсна вартість домоволодіння згідно з технічним паспорту становила 17177 грн. (а.с.7-12).

Згідно з технічним паспортом на домоволодіння по АДРЕСА_1 від 28 січня 2013 року загальна площа будинку становила 65,4 кв.м., з них жила - 65,4 кв.м., в тому числі мансарда площею 30,6 кв.м. Будинок мав 5 житлових кімнат, санвузол. Також було перебудовано господарчі споруди: літня кухня була збільшена та мала площу 23 кв.м., гараж мав площу 24,7 кв.м., побудовано ще один сарай площею 11,1 кв.м. загальна дійсна вартість домоволодіння станом на 28 січня 2013 року становила 134815 грн. (а.с. 13-20).

Матеріалами справи підтверджується, що в період сумісного проживання сторін ОСОБА_1 працював ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» в період з січня 2007 року до грудня 2011 року, що підтверджується звітом про здійснення відрахування та виплати (а.с.56-57). ОСОБА_2 в період з вересня 2006 року до жовтня 2007 року працювала на посаді секретаря Верхівцевської СЗШ № 2, що підтверджується довідкою від 7 грудня 2012 року (а.с.58), а в період з 8 листопада 2007 року до 27 лютого 2012 року ОСОБА_2 працювала на посаді молодшої медичної сестри в Верхівцевському психоневрологічному будинку-інтернаті, що підтверджується довідкою від 6 грудня 2012 року (а.с.59).

Отже судом встановлено, що в період спільного проживання сторони працювали, отримували заробітну плату, мали спільний бюджет.

В судовому засіданні також встановлено, що спірний будинок було перебудовано за рахунок спільної праці та грошових затрат подружжя ОСОБА_2. Даний факт підтверджується показаннями свідків. При цьому свідки пояснили, що хоч спочатку будівництва спірного будинку, колишній чоловік позивачки ОСОБА_5, деякий час продовжував залишатись власником спірного будинку, але в будинку не проживав та участі в його перебудові не приймав. Цей факт також підтверджується і рішенням Верхньодніпровського районного суду від 05.06.2007 року та матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, про визнання права власності на 2/3 частини будинку та розподіл будинку в натурі, дослідженої в судовому засіданні. Згідно якої встановлено, що на час ухвалення рішення розподілу підлягав спірний будинок відповідно до його характеристик, викладених в технічному паспорті станом на 4 квітня 2006 року загальна площа житлового будинку по АДРЕСА_1 складала 33 кв.м, з них жила - 19,3 кв.м. Будинок одноповерховий, мав дві жилі кімнати, кухню. З господарчих будівель були: літня кухня 9,3 кв.м. та убиральня 1955 року будівництва, гараж 1997 року будівництва площею 13,4 кв.м., сарай 8,7 кв.м. та його оцінкою, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи в сумі 13832 грн. При цьому відповідач ОСОБА_5, не вказував на те, що він сам, чи з колишньою дружиною здійснював роботи по переобладнанню будинку. Не заперечував проти визначеної його вартості на той час, та погодився з рішенням, ухваленим судом. Згідно якого отримав компенсацію за належну йому частку в спірному домоволодіння в сумі 5532.8 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що домоволодіння по АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_2, за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя. Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 62 Сімейного кодексу України суд вважає, що є підстави для визнання даного домоволодіння об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що вартість спірного домоволодіння істотно збільшилась у зв'язку із зростанням цін, оскільки жодних доказів своїх заперечень у відповідності до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України відповідачем не було надано. Крім того, досліджені в суді докази вказують на те, що спірне домоволодіння за час спільного проживання в ньому подружжя ОСОБА_2 істотно збільшилось в результаті їх спільної праці по перебудові даного будинку, що призвело до збільшення його площі, зміни технічних характеристик, а також затрат, вкладених подружжям в цю перебудову.

Крім того відповідно до висновку будівельно - технічної експертизи № 770-15 від 18.12.2015 року встановити, які саме фактори вплинули на зміну вартості домоволодіння експерту не представляється можливим. Тому даний предмет має оціночний характер, виходячи з наведеної вище оцінки судом доказів, досліджених в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 71 Сімейного кодексу України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісною власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Право власності на зазначені об'єкти нерухомого майна, в тому числі самовільно збудовані, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з державного реєстру (а.с.87). У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що дане майно підлягає розподілу в цілому.

Разом з тим судом встановлено, що вже після розірвання шлюбу, 15 листопада 2013 року відповідачка продала даний житловий будинок ОСОБА_8 (а.с.85).

Середньоринкова вартість даного майна на момент продажу згідно з висновком судової будівельно - технічної експертизи № 770-15 від 18.12.2015 року складає 112470 грн.

Домовленості про порядок поділу спільного майна подружжя між сторонами не досягнуто. У зв'язку з чим, суд, приймаючи до уваги, що спірне майно було продано та фактично знаходиться у власності іншої особи, з урахуванням обраного позивачем способу захисту, приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача про поділ майна шляхом стягнення грошової компенсації з відповідача.

При визначені розміру часток подружжя, суд не вбачає підстав для відступу від засад рівності часток подружжя, а тому, на думку суду, житловий будинок по АДРЕСА_1 підлягає поділу між подружжям порівну.

Вирішуючи питання про розмір грошової компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає, що необхідно керуватися вартістю цього майна , визначеною у висновку судової будівельно-технічної експертизи, яка визначена на час його продажу ОСОБА_2, а саме 112470 грн., за виключенням вартості даного домоволодіння визначеної у висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 221 від 02.02.2007 року, проведеної по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 2/3 частини будинку та поділ його в натурі, а саме 13832 грн., оскільки відповідач фактично розпорядилася майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та сама отримала всі кошти за це майно.

Отже розмір грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 112470 грн. - 13832 грн./2 = 49319 грн. Дана сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 цивільного кодексу України, суд виходячи з того, що позовні вимоги задоволені частково та виходячи із розміру задоволених позовних вимог вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 665 грн. 90 коп., тобто частково відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати.

На основі ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, керуючись ст. 10, 60,88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 за позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім»єю, про визнання спільним майном подружжя, поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації частини його вартості - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім»єю без укладення шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 03 липня 2005 року до 14 липня 2007 року.

Визнати житловий будинок по АДРЕСА_1 об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 49319 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору 665 грн. 90 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо рішення не було скасоване не або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.