Ухвала

Іменем України

11 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Умнової О.В.,

ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 2011 року він працював на посаді головного експерта із стягнення відділу стягнення управління проблемних кредитів публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»). 23 лютого 2015 року його було звільнено із роботи у зв'язку із скороченням штату працівників.

Посилаючись на те, що відповідач неврахував високий рівень його кваліфікації, не запропонував усі вакантні посади, що існували у банку та відповідали його кваліфікації, позивач просив поновити його на роботі на посаді головного експерта із стягнення відділу стягнення управління проблемних кредитів Харківської обласної дирекції департаменту проблемних кредитів ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 лютого 2015 року по день ухвалення судового рішення, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), виходили з того, що ОСОБА_2 було звільнено з підстав передбачених ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату, при цьому порядок звільнення було дотримано. Суди також обґрунтовано зазначили, що відповідачем при звільненні позивача надано оцінку його рівню кваліфікації та проведено аналіз продуктивності праці останнього, яка була найнижчою серед усіх працівників банку, а сам лише факт наявності у нього двох вищих освіт не може вказувати на наявність обставин щодо переважного права залишення на роботі.

Посилання позивача на упереджене ставлення відповідача до нього, а також те, що останнім при звільненні не було запропоновано усіх вакантних посад, які б відповідали його кваліфікації, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Умнова

І.М.Фаловська