АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/2890/15-ц
Провадження № 22-ц/792/319/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Марцинкевича А.М.,

суддів Кізюн О.Ю., Переверзєвої Н.І.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: апелянта та його представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приворотської сільської ради Камянець-Подільського району, ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом і просив надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовував тим, що після смерті своєї матері ОСОБА_3 не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, оскільки мати за життя залишила йому заповіт, тому вважав, що спадкове майно не може уже нікому належати. Потім позивач важко захворів і не мав фізичної можливості звернутися до нотаріуса.

У квітні 2015 році його дружина, яка мала доручення від нього, звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, тоді отримали відмову через пропуск встановленого законом строку для оформлення спадщини, тому звернувся до суду із даним позовом для отримання додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 додатковий строк в три місяці з дня набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій вказане рішення вважає незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним зясуванням усіх обставин справи і з неналежним оцінюванням наявним в матеріалах справи доказах.

Апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, після смерті його матері.

Вказує, що юридична необізнаність щодо порядку та строків прийняття спадщини та перебування позивача на лікуванні поза шестимісячним строком для прийняття спадщини не є поважними причинами його пропуску. Тому, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просив скасувати рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції: ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/319/16

Суддя-доповідач: ОСОБА_6 Категорія № 39

21.12.2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з таких підстав та мотивів.

Відповідно до вимог п.4 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Згідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Із змісту ч. 1 ст. 1268 ЦК України слідує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її.

Частиною 1. статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст. 1272 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції,мотивуючи своє рішення про задоволення позову, зазначав, що причини пропуску строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини є поважними. Зокрема, суд визнав поважними причинами юридичну необізнаність ОСОБА_2, щодо порядку та строків прийняття спадщини, та його захворюваність на інфекційний поліартрит, через яку останній втратив рухливість.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він суперечить вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була власником домоволодіння № 14 по вул. 60-річчя СРСР в с. Адамівка Камянець-Подільського району. 19 вересня 2004 року остання померла в с. Адамівка Камянець-Подільського району. Після її смерті відкрилася спадщина, на яку позивач має право за заповітом, складеним ОСОБА_3 ще при житті 01 березня 1994 року і посвідченим секретарем виконавчого комітету Приворотської сільської ради ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі № 8.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

У ч. 6 п. 24 пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, вимоги закону, наявні у справі докази, колегія суддів прийшла до висновку про те, що позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував поважні причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Натомість, позивач не заперечував факт, що йому було відомо про наявність заповіту, проте через свою юридичну необізнаність, не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що спадкове майно більш нікому окрім нього не може належати.

Проте, юридична необізнаність щодо порядку та строку прийняття спадщини не є причиною, яка повязана із обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини, і дана причина не є поважною в розумінні ч.3 ст. 1272 ЦК України.

Крім того, посилання позивача, що звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини йому завадила хвороба не підтверджується матеріалами справи. Наявна в матеріалах справи копія епікризу підтверджує лише перебування ОСОБА_2 на лікуванні у неврологічному відділенні в період з 20.05.2013 року по 03.06.203 року.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Проте, позивач ОСОБА_2 не надав доказів та не довів поважності пропуску шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті його матері, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Згідно свідоцтва про смерть слідує, що ОСОБА_2 помер 23.01.2016 року.

Із змісту п.1 ч.1 ст. 1219 ЦК України слідує, що не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно із ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права. У звязку з цим, воно підлягає скасуванню, та закриттям провадження у справі, у звязку із смертю позивача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 307, 310, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалил а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приворотської сільської ради Камянець-Подільського району, ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини закрити у звязку із смертю позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:/підпис/ Судді:/підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.М. Марцинкевич