Справа № 2-690/12
Провадження № 22ц/782/206/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року, червня місяця, 15-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі : головуючого судді Яреська А.В., суддів- Карташова О.Ю., ОСОБА_1, за участі секретаря: Попової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності , третя особа приватний нотаріус Станично Луганського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_6,

встановила:

27.09.2012 року позивач ОСОБА_4 звернулася до Станично-Луганського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності , третя особа приватний нотаріус Станично Луганського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_6, у позові просила визнати обєкт незавершеного будівництва, недобудовану будівлю школи, що знаходиться за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Михайлівка, вул. Радянська, 57, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5І та ОСОБА_4; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки обєкту незавершеного будівництва, недобудованої будівлі школи, що знаходиться за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Михайлівка, вул. Радянська, 57, укладений 11 жовтня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2А, посвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 892; -зобовязати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 1/2 частку обєкту незавершеного будівництва, недобудовану будівлю школи, що знаходиться за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Михайлівка, вул. Радянська, 57; зобовязати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2 5465 грн.

Справу було прийнято до розгляду Станично-Луганським судом Луганської області, а у подальшому на виконання вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014 та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 її було передано зі Станично-Луганського районного суду Луганської області до Новопсковського районного суду Луганської області.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12 січня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності , третя особа приватний нотаріус Станично Луганського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_6 було задоволено повністю, було визнано обєкт незавершеного будівництва, недобудовану будівлю школи, що знаходиться за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Михайлівка, вул. Радянська, 57, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5І та ОСОБА_4, визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки обєкту незавершеного будівництва, недобудованої будівлі школи, що знаходиться за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Михайлівка, вул. Радянська, 57, укладений 11 жовтня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2А, посвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 892, зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 1/2 частку обєкту незавершеного будівництва, недобудовану будівлю школи, що знаходиться за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Михайлівка, вул. Радянська, 57, зобовязано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2 5465 грн., стягнуто судовий збір.

Із рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12 січня 2016 року не погодились ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7, які надали на нього апеляційні скарги, що були прийняті судом та у яких вони вказали на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, є ухваленим із суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права, воно не відповідає фактичним обставинам справи. Просили скасувати оскаржуване рішення та відмовити позивачу у повному обсязі.

Вислухавши доповідача, пояснення представника позивачки та відповідача ОСОБА_5, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків.

Статтею ст. 303 ЦПК України є передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Статті 213, 214 ЦПК України вказують на те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно було спільною сумісною власністю подружжя, адже було доведено факт його придбання під час шлюбу. Суд прийшов до висновків про наявність підстав для визнання недійсним правочину з відчудження цього майна адже не було дотримано вимог про отримання згоди від ОСОБА_4, а підпис від її імені був виконаний іншою особою.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов із належним дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи твердження апелянтів про грубе порушення прав відповідача та його представника на участь у розгляді справи так, на виконання вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014 та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014р. справа надійшла до Новопсковського районного суду Луганської області у липні 2015 року, її було призначено на 20.08.2015 р., судом було вжито заходів для повідомлення сторін (а.с. 53-59 т.2), як вбачається з клопотання адвоката ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_2 апелянтам стало відомо про розгляд справи у Новопсковському районному суді Луганської області, про час та місце призначеного судового засідання, при цьому ОСОБА_2 отримав SMS на номер телефону 050-5506487, адже повідомив про його зміст своєму представникові ОСОБА_3. Слухання справи 20.08.2015 р. було відкладено саме за його письмовим клопотанням (а.с. 62,64), виклик на 14.09.2015 р. було здійснено судом у тому числі і шляхом відправлення SMS на той самий номер телефону 050-5506487, що належав ОСОБА_2, який не повідомляв суд про зміну свого міста проживання чи зміну номеру засобів звязку. У подальші судові засідання, що відбувались 28.09.2015, 12.10.2015, 09.11.2015, 30.11.2015, 14.12.2015, 12.01.2016 р. суд неодноразово викликав відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3 (а.с. 74, 93, 106, 111,117). Отже, за таких обставин немає підстав стверджувати про те, що суд грубо порушив їх права на участь у розгляді справи, адже вони достовірно знали про наявність справи у Новопсковському районному суді Луганської області, не вживали тривалий час заходів для реалізації своїх процесуальних прав на ознайомлення із наявними у матеріалах справи доказами, участь у судових засіданнях. Судова експертиза була призначена по справі у Станично-Луганському районному суді, при вирішенні питання щодо призначення експертизи відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 мали можливість надати свої питання та докази, уточнити певні питання, обсяг та мету дослідження. Хибним є і твердження апелянтів про те, що судова експертиза була виконана, проте не розглядалась у судовому засіданні її матеріали досліджувались судом, це вбачається з технічного запису судового засідання, журналу судового засідання, використання судом висновків експертизи у мотивувальній частині судового рішення, посилання на ці висновки. Відповідно ж до висновку експерта № 428/2 від 21.12.2013 підпис від імені ОСОБА_4, розташований у графі «Підпис» у заяві про згоду ОСОБА_4 своєму чоловіку ОСОБА_5 на продаж 1/2 частки обєкту незавершеного будівництва недобудованої будівлі школи, розташованої за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Михайлівка, вул. Радянська, 57, від 11.10.2011 виконаний, ймовірно, не ОСОБА_4, а іншою особою. Висновок у ймовірній формі наданий лише у звязку з недостатньою кількістю наданого порівняльного матеріалу (відсутність умовно-вільних зразків (заперечення суду на використання умовно-вільних зразків) та вільних зразків за час максимально наближений до часу виконання досліджуваного документу).

Щодо доводів апеляції про те, що долучений до матеріалів справи експертний висновок істотно суперечить іншим матеріалам справи, що при проведенні експертизи були порушені встановлені вимоги та правила її проведення то ці доводи апеляції є голослівними та неконкретними, тоді як з матеріалів проведеної за ухвалою суду першої інстанції судової експертизи вбачається, що вимоги законодавства при її призначенні та проведенні експертизи були дотримані належним чином і у необхідному обсязі, призначалась вона за участі апелянтів, які не заявляли суду про порушення цим їх прав, обставин, які б виключали участь експерта у справі не вбачається, немає підстав ставити під сумнів компетентність експерта, експертиза була проведена головним експертом сектору технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи ОСОБА_8, що має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення почеркознавчої експертизи, видане 17.05.2013 року ЕКК МВС України свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта №429, стаж експертної роботи з 2007 року. При здійсненні дослідження експерт не вийшов за межі своїх повноважень, експерту було надано достатню кількість об'єктів дослідження, він із достатньою повнотою надав відповіді на порушені питання і надав їх відповідно до інших фактичних даних, існує узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи, висновок експерта є обґрунтованим та узгоджується з іншими матеріалами справи, зокрема з показами відповідача ОСОБА_4 про обставини виникнення підпису, довідкою з місця роботи позивачки про її перебування там у момент здійснення угоди(а.с.122).

Колеігя суддів не вбачає істотних порушень норм процесуального права, що регламентують порядок призначення і проведення експертизи та вимог Закону «Про судову експертизу», немає даних що свідчили б про неможливість проведення цим експертом судової почеркознавчої експертизи, або які б викликали сумнів в кваліфікації експерта. Висновок експерта є повним, обґрунтованим та відповідає зібраним у справі матеріалам, датований він 21 грудня 2013 року, тобто експертизу було виконано ще до початку АТО та втрати контролю українською владою над частиною території Луганської області із містом Луганськом.

Щодо доводів апелянта про помилкову оцінку судом доказів, порушення правил оцінки доказів, то частиною 2 ст. 59 ЦПК України є визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При оцінці доказів судом не було допущено таких порушень правил їх оцінки, що давали б підстави для зміни чи скасування рішення суду. Щодо доводів про неврахування права власності на земельну ділянку та факту провадження іншої цивільної справи то відповідно до приписів ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою,п'ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, за таких обставин колегія суддів приходить до висновків про те, що суд першої інстанції не припустив таких порушень норм матеріального чи процесуального права, що давали б підстави для скасування чи зміни рішення. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на наведене вище та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: