У Х В А Л А

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року та рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року в справі за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області, державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Державної реєстраційної служби України в особі реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, Міністерство аграрної політики та продовольства України, про визнання незаконним та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності та права користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області, державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року залишено без змін.

12 травня 2016 року до Верховного Суду України звернулось державне підприємство «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (далі - ДП «НДВА «Пуща-Водиця») із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року та рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 19 Конституції України, статей 20, 22, 23, 79, 116, 141, 142 ЗК України, статті 21 Закону України «Про державний земельний кадастр», статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», статей 20, 25, 50, 51 Закону України «Про землеустрій», пункту 4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 318-р «Деякі питання збереження об'єктів державної власності», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 9 липня 2013 року та 4 червня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області й залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, суд касаційної інстанції виходив з того, що Кабінет Міністрів України не наділений правом розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, тому не має права як уповноважений орган власника - держави, приймати рішення про припинення права користування земельною ділянкою. З урахуванням вимог пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України Києво-Святошинська РДА Київської області мала встановлене законодавством право розпоряджатися спірними земельними ділянками. Діяльність Комісії з контролю за використанням і відчуженням земель оборони та інших земель державної власності пов'язана лише з наданням пропозицій та рекомендацій щодо погодження Кабінетом Міністрів України питань, визначених Положенням про таку Комісію. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 318-р «Про деякі питання збереження об'єктів державної власності» заборонено погодження документів на відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам, в той час як оспорюваними розпорядженнями Києво-Святошинської РДА Київської області вирішувалось питання про припинення права постійного користування ДП «НДВА «Пуща-Водиця» земельними ділянками, а не відчуження, коли відбувається зміна власника. В даному випадку відсутня й необхідність розробки технічної документації із землеустрою при припиненні права постійного користування, оскільки чинне законодавство, що регулює правовідносини у сфері землеустрою, не містить прямої норми щодо обов'язковості розробки проекту землеустрою у випадку добровільної відмови від постійного користування частиною земельної ділянки. ДП «НДВА «Пуща-Водиця» скористалося своїм правом добровільно відмовитись від користування спірними земельними ділянками, погодивши відмову з Міністерством аграрної політики та продовольства України та звернувшись із заявою до Києво-Святошинської РДА Київської області, яка прийняла рішення про припинення права користування земельними ділянками, про що повідомила орган державної влади. При вирішенні питання про припинення права користування земельними ділянками Києво-Святошинська РДА Київської області діяла в межах повноважень та у відповідності до чинних нормативно-правових актів України.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого адміністративного суду України від 9 липня 2013 року суд установив, що відповідно до пунктів 1.1 та 6.5 Статуту ДП «НДВА «Пуща-Водиця» органом управління майном, закріпленим за підприємством, є Міністерство аграрної політики та продовольства України; відчужувати, віддавати в заставу майнові об'єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів підприємство має право лише за попередньою згодою органу управління майном на конкурентних засадах, якщо інше не встановлено законом. Добровільно відмовляючись від земельної ділянки ДП «НДВА «Пуща-Водиця» у порушення пункту 6.5. Статуту не погодило своєї відмови з Міністерством аграрної політики та продовольства України, як з власником майна. Приймаючи рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, Софіївсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області вийшла за межі наданих їй повноважень.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 4 червня 2015 року погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову фізичної особи-підприємця до Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області, відділу Держземагенства у Красилівському районі Хмельницької області про визнання відмови незаконною та скасування розпоряджень. Залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції погодився з їхнім висновком про те, що спірна земельна ділянка сформована у 2003 році при передачі її в оренду на підставі розпорядження Красилівської РДА, тому у силу частин першої та другої статті 50, частини другої статті 55 Закону України «Про землеустрій», статті 791 ЗК України та частини другої розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» вона не є новою земельною ділянкою, яка формується і при наданні якої необхідне складання проекту землеустрою щодо відведення її в натурі. При цьому підставою звернення позивача до суду стала відмова відділу Держземагенства у Красилівському районі Хмельницької області у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду з послідуючою передачею в оренду для рибгосподарських потреб у зв'язку з невідповідністю проекту землеустрою вимогам чинного законодавства.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 травня 2014 року на підставі статті 338 ЦПК України рішення судів попередніх інстанцій скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначивши, що у порушення норм процесуального права суди не звернули увагу на доводи прокурора, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не з'ясували чи приймалось в установленому законодавством порядку рішення про вилучення спірних земельних ділянок із земель ДП «Фастівське лісове господарство», не перевірили доводи прокурора про те, що відповідачам надавався дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Фастівське лісове господарство», а не дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність відповідачів, і будь-яка інша технічна документація щодо відведення спірної земельної ділянки у власність відповідачів не розроблялася. Крім того, суди, визнаючи преюдиційним судове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 3 березня 2009 року щодо припинення права постійного користування ДП «Фастівське лісове господарство» земельною ділянкою лісового фонду в межах Скригалівської сільської ради Фастівського району Київської області та переведення цієї земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення до категорії земель сільськогосподарського призначення, не звернули увагу на те, що це судове рішення постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2010 року змінено і лише зобов'язано Київську обласну державну адміністрацію розглянути питання про затвердження вищезазначеного проекту землеустрою, а в решті позову було відмовлено.

У судових рішеннях, наданих заявником на підтвердження підстав для перегляду судового рішення, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ДП «НДВА «Пуща-Водиця» обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області, державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Державної реєстраційної служби України в особі реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, Міністерство аграрної політики та продовольства України, про визнання незаконним та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності та права користування земельною ділянкою за заявою державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року та рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко