Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3652/14-ц

Номер провадження: 2/511/185/16

10 листопада 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 2 055 614,17 грн,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року ПАТ КБ «НАДРА» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у сумі 133 373,90 доларів США, мотивуючи позов тим, що відповідно до укладеного договору № ОД11/08/2007/840-К/112 від 01.08.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит в іноземній валюті в сумі 72 000 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту 30.07.2027 року зі сплатою 12,49 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобовязань за вказаним кредитним договором 01.08.2007 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно з яким поручитель поручився перед Банком за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань по кредитному договору. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачу кошти у вказаній сумі, а ОСОБА_2 свої зобов'язання по поверненню кредиту та процентів не виконувала, в звязку з неналежним виконанням боржниками своїх зобовязань виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 133373,90 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити його позовні вимоги, стягнувши в солідарному порядку з відповідачів на їх користь заборгованість за вище вказаним кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не зявився. В позовній заяві вказав, що свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність, у разі неявки відповідачів, не заперечував проти постановлення заочного рішення по справі.(а.с.9).

Представник відповідачів ОСОБА_1 позов Банку визнала частково, суду пояснила, що ОСОБА_2 сплатила кредит з 03.09.2007 року по 08.04.2010 року у розмірі 14 443,71 доларів США, у звязку зі скрутним матеріальним становищем, залишившись без роботи та коштів для існування кредит не погашала. Однак при стягненні з неї кредитної заборгованості просила застосувати строки позовної давності щодо заявлених вимог, на що вказав Вищий спеціалізований суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України при перегляді рішення по даній справі за її касаційною скаргою. Стосовно позовних вимог Банку до поручителя ОСОБА_3, то просила відмовити Банку в їх задоволенні, так як у встановлений 6-ти місячний строк від дня настання строку виконання основного зобов'язання Банк не предявив вимоги до поручителя. ОСОБА_2 припинила платежі в квітні 2010 року, а позов Банком до ОСОБА_3 предявлено в грудні 2014 року.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, перевіривши докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.08.2007 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», був укладений Кредитний договір №ОД11/08/2007/840-К/112, згідно з п.1.1 якого ОСОБА_2, був наданий кредит в іноземній валюті в сумі 72 000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту до 30.07.2027 року зі сплатою 12,49 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. (а.с.20-23)

01.08.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3, був укладений договір поруки, згідно з яким поручитель ОСОБА_3, поручився перед ВАТ «КБ «Надра» за належне виконання відповідачем ОСОБА_2, взятих на себе зобовязань, що витікають з Кредитного договору №ОД11/08/2007/840-К/112 від 01.08.2007року. (а.с.30-31)

В якості забезпечення виконання боргових зобовязань перед банком за Кредитним договором відповідач ОСОБА_2, передала нерухоме майно: житловий будинок № 37, який знаходиться за адресою: Одеська область м. Роздільна вул. Шевченко, що підтверджується договором іпотеки від 01.08.2007 року. (а.с.24-29)

Згідно з пунктом 1.2 Кредитного договору відповідач ОСОБА_2 зобовязалася використовувати кредит на зазначені в договорі цілі та у відповідності до пункту 4.3 кредитного договору забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів у встановлені пунктами 3.3.2 та 3.3.3 кредитного договору, згідно з якими відповідач ОСОБА_2 зобовязалася кожного місяця сплачувати встановлені мінімальні суми по погашенню кредиту в розмірі по 829 доларів США щомісячно до 3 числа.

Наслідком прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. (ч.2 ст.1050 ЦК України)

Як вбачається із змісту договору, сторони встановили, як строк дії договору до 30 липня 2027 року, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній із яких у визначеній сумі підлягав сплаті в липні 2027 року.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Вимогам закону повністю відповідають і умови укладеного договору, згідно яких та пункту 4.2.4 Кредитного договору банк має право вимагати від Боржника - відповідача ОСОБА_2 дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо відповідач несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж.

Згідно позовної заяви банк просить стягнути з відповідача борг по Кредитному договору №ОД11/08/2007/840-К/112 від 01.08.2007року, загальний розмір заборгованості відповідачів перед позивачем станом на 14.11.2014 року складає 133 373,90 доларів США, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 70 778,28 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом станом на 14.11.2014 року - 52 245,46 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту - 10 350,16 доларів США (що дорівнює еквіваленту 159 520,98 грн).

Дані вимог заявлені Банком правомірно, відповідач ОСОБА_2 порушувала умови кредитного договору та не повертала своєчасно позичені кошти в Банку та проценти за користування ними, а тому Банк має право вимагати дострокового погашення боргу.

Однак представник відповідачів ОСОБА_1 подала заяву про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог, так як вважає, що Банком пропущено строк позовної давності по стягненню періодичних платежів за межами трирічного строку позовної давності, який відраховується від дати предявлення позовної заяви до суду.

Суд вважає, що дана заява представника відповідача підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що станом на 14.11.2014 року заборгованість по тілу кредиту складає 70778,28 доларів США, і вказана сума підлягає стягненню на користь банку в повному розмірі, так як термін дії договору встановлений до 30 липня 2027 року і термін позовної давності стосовно стягнення вказаної суми не пропущений Банком.

Також Банком предявлено вимогу про стягнення процентів за користування кредитом за період з 01.08.2007 року по 01.11.2014 року в розмірі 52245,46 доларів США. (а.с.17,18)

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України, передбачає що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Аналіз ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця),з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (правова позиція , висловлена Верховним судом України в постанові від 29 жовтня 2014 року у справі №6-169цс14).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з настання події, з якою повязано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (правова позиція, висловлена Верховним судом України в постанові від 29 жовтня 2014 року у справі №6-169цс14).

Із матеріалів справи та на підставі наданого судом розрахунку, судом встановлено, що ОСОБА_2 порушувала умови договору починаючи з 2008 року та не сплачувала повністю проценти за користування кредитом.

За період з серпня 2007 року по листопад 2014 року Позичальнику нараховано процентів за користування кредитом 65438,83 доларів США, останній платіж по кредитному договору ОСОБА_2 згідно наданого розрахунку платежів сплатила Банку - в квітні 2010 року, Банк звернувся до суду з позовною заявою 03 грудня 2014 року, а тому Банк має право вимагати повернення процентів за користування кредитом з листопада 2011 року по листопад 2014 року включно в межах трирічного строку давності і згідно розрахунку, стягненню підлягають проценти за користування кредитом в межах трирічного строку давності в сумі - 27232,70 доларів США.

Стосовно стягнення штрафних санкцій у виді пені, то розмір пені за прострочення сплати кредиту складає 10 350,16 доларів США Банком визначено правильно за 12 місяців до дня звернення до суду за період з 14.11.2013 року по 13.11.2014 року (а.с.18).

Оскільки пеню належить стягнути з Банку в гривневому еквіваленті, а банком в судове засідання розрахунок пені в гривнях не уточнювався, суд стягує з відповідача на користь Банку пеню в розмірі 10350,16 доларів США, що дорівнює еквіваленту 159 520,98 грн, в межах заявлених позовних вимог.

Також вирішуючи питання чи підлягає стягненню борг солідарно з двох відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителя, то суд прийшов до висновку, що заборгованість підлягає стягненню тільки з ідповідача ОСОБА_2, а в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_3 належить відмовити в звязку з припиненням прав кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Такий висновок суду обґрунтовується наступним законодавством та правовими позиціями Верховного суду України по аналогічним спорам.

Згідно з пунктом 1.2 Договору поруки, укладеного між ПАТ «Надра Банк» та ОСОБА_3 в забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №ОД11/08/2007/840-К/112 від 01.08.2007 року, поручитель ОСОБА_3 відповідає перед Банком у тому ж обємі, що і відповідач ОСОБА_2, вони є солідарними боржниками, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Банка вимагати виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, повністю як від відповідача та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідно до п.5.3 Договору Поруки, укладеного між ПАТ «Надра Банк» та ОСОБА_3, дія цього Договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобовязань по Кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобовязань згідно з умовами цього договору (а.с.30)

Згідно зі змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя.

Судом встановлено, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки (п. 24 постанови ВССУ №5 від 30.12.2012 року).

Оскільки строк дії договору поруки не встановлений, то виходячи з положень ч. 4 ст.559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором, повинна бути предявлена в судовому порядку у межах строку дії поруки або протягом 6 місяців з моменту настання чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичним платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (постанова ВСУ у справі №6-223цс16 від 14.09.2016 року)

Непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом 6-ти місяців від дня виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням.

Звернення до суду після спливу передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові з звязку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх позовних вимог за рахунок поручителя (правова позиція ВСУ, викладена у постанові по справі №6-1451цс16 від 14.09.2016 року)

Як вбачається із змісту договору, сторони встановили як строк дії договору до 30 липня 2027 року, так і строки виконання зобовязань із щомісячним погашенням платежів, останній із яких у визначеній сумі підлягає сплаті в липні 2027 року.

Останні платіж по погашенню кредитної заборгованості ОСОБА_2 здійснила 08 квітня 2010 року (а.с.17). За таких обставин у Банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 08 квітня 2010 року і протягом наступних 6-ти місяців. Банк звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 - 03.12.2014 року, тобто із пропуском зазначеного в ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому є підстави для відмови в позові до ОСОБА_3 в звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти, як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя (правова позиція ВСУ, викладена в постанові у справі №6-53цс14 від 17.09.2014 року).

Судовий збір по справі складає 3654 грн, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Банку.

На підставі ст.ст.253, 261, 526, 530, 533, 549, 554, 559, 1048, ч.2 ст. 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,11,60, 88 , 208, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (уродженка м.Старобельськ Луганської області, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СМ 748282 виданий Роздільнянським РВ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2005 року, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (вул. Артема, 15, м. Київ, 04053, к/р 3008 в ПАТ «КБ «НАДРА», МФО 380764, ) заборгованість за кредитним договором № ОД11/08/2007/840-К/112 від 01.08.2007 року станом на 14.11.2014 року, яка складається з : заборгованості за тілом кредиту 70778,28 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом з 01.11.2011 року по 01.11.2014 року 27232,70 доларів США; пені за прострочення сплати кредиту з 14.11.2013 року по 13.11.2014 року - 159520,98 грн (еквівалент 10350,16 доларів США по курсу НБУ на 14.11.2014 року).

В іншій частині позову до ОСОБА_4, - відмовити.

В позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 3654 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ж. В. Теренчук