Провадження № 2/522/1957/16

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
10 лютого 2016 р. м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ПАТ Банк «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «ПОРТО-ФРАНКО» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У судове засідання 10.02.2016 року представник ОСОБА_4. діючий в інтересах АБ «Порто-Франко» (діє на підставі довіреності № 04/35 від 02 лютого 2015 року) не з'явився, але надав до суду письмову заяву, згідно якої просив суд розглядати справу за його відсутності, у якій також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судове засідання 10.02.2016 року не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, поважних причин неявки суду не представила. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, та надав кредитні кошти позичальнику, а останній, всупереч умов договору, не здійснює платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах, чим порушила взяті на себе договірні зобов'язання. У звязку з чим у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18.08.2015 року яка складає 27 166,41 доларів США.
Крім того 21.05.2010 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №137/1-07 від 24.01.2007 року.(а.с.9-10). де було змінено нарахування процентів шляхом здійснення методу «факт/факт», де сторони домовились що не пізніше 23.01.2012р. відповідач погасить заборгованість по кредиту, процентам та іншим платежам у випадку їх виникнення.
23.01.2012 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №137/1-07 від 24.01.2007 року.(а.с.11-12), де сторони домовились що не пізніше 10.01.2013р. відповідач погасить заборгованість по кредиту, процентам та іншим платежам у випадку їх виникнення.
10.01.2013 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору №137/1-07 від 24.01.2007 року.(а.с.14-15) яким сторони домовились що кредит надається в сумі 36 605 долл.США по 09.01.2013р.зі сплатою 14 % річних, а з 10.01.2013р. по 21.03.2015р. зі сплатою 10% річних , та погашати кредит щомісячно в сумі не менш 280 долл. США з урахування сплати процентів згідно п.3.8. договору. Крім цього зобовязувався повернути кредит Банку та проценти за користування кредитом у валюті кредиту в строк, передбаченим Договором, сплатити комісійну винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 200 грн.
Кредит був наданий на придбання автомобіля.
У забезпечення належного виконання відповідачем-1 зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем-2 ОСОБА_5 24.01.2007 року було укладено договір поруки №24-01-07/7.(а.с.18-19).
21.05.2010 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №24-01-07/7 від 24.01.2007 року.(а.с.20-21).
23.01.2012 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено додаткову угоду №2 до договору поруки №24-01-07/7 від 24.01.2007 року.(а.с.22-23).
10.01.2013 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору №24-01-07/7 від 24.01.2007 року.(а.с.24-25).
Пунктом 2.2. договору поруки передбачено що поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі що і зайомщик.
Згідно п.2.1 договору поруки відповідальність відповідач-1 та відповідач-2 несуть солідарну відповідальність.
Відповідно до розрахунку (а.с.5) станом на 18.08.2015 року заборгованість за Кредитним договором складає 27 166,41 долар США що в еквіваленті на момент подачі позову складає 578916 (пятсот сімдесят вісім тисяч девятсот шістнадцять) грн. 19 коп, з яких:
- загальна заборгованість за кредитом: 18 336,41 долар США, що еквівалентно 390748,89 грн..;
- загальна заборгованість за відсотками: 7452,40 долари США, що еквівалентно 158853,26 грн..;
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.
Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Ані вищевказаним договором, ані законодавством України підстав невиконання зобовязання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не передбачено.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Також відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надала. На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, тощо у суду немає.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.
Відповідно до вказаної постанови, договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.
Також, у вказаній постанові зазначено, що відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.
Згідно ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
При цьому згідно із ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.
Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України, на підставі чого суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до п.22 ч. 1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Як вбачається з поданих до суду документів, на момент подачі позивач був звільнений віл сплати судового збору.
Відповідно до змісту ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, стягненню з відповідача на користь держави підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 789 гривень 16 копійки. , тобто з кожного відповідача слід стягнути 2 894 грн.58 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88 ч.1,197, ч.4 169, 208-209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України; ст.ст.. 1, 3, 192, 509, 524, 525, 526, 530, 533, 536, 543, 546, 549, 551, 553, 554, 612, 624-626, 629, 638, 639, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України; суд,
Позовну заяву ПАТ Банк «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «ПОРТО-ФРАНКО» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків:НОМЕР_2) на користь ПАТ Банк «Порто-Франко» (МФО 328180, ідентифікаційний код 13881479) заборгованість за Кредитним договором № 137/1-07 від 24.01.2007 року в сумі 27 166,41 долар США з яких:
- загальна заборгованість за кредитом: 18 336,41 долар США,
- загальна заборгованість за відсотками: 7452,40 долари США,
- пеня за виникнення простроченої заборгованості 1377,60 долари США,
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь держави суму судового збору у розмірі 2894 (дві тисячі вісімсот девяносто чотири) гривні 58 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) на користь держави суму судового збору у розмірі 2894 (дві тисячі вісімсот девяносто чотири) гривні 58 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд м Одеси на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Домусчі Л.В.

10.02.2016