Справа № 183/4747/16
№ 2/183/2546/16
04 листопада 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,
позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батькові - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 23 грудня 1982 року батько позивача - ОСОБА_2 придбав у власність глинобитний під шиферною крівлею житловий будинок, розміром 72 кв.м. з погосподарськими будівлями: сарай, погріб, колодязь, що знаходиться в селі Надеждівка Новомосковського району Дніпропетровської області та розташований на земельній ділянці 0,31 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3. Позивач весь час до материної смерті мешкав разом із нею, що підтверджується довідкою № 721 від 18 липня 2016 року виданою виконкомом Попасненської районної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. 21 липня 2016 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що залишився після смерті ОСОБА_2 21 липня 2016 року приватним нотаріусом Ріхтер Н.В. винесено постанову, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 Згідно і постановою вчинити нотаріальну дію - а саме видати свідоцтво про право на спадщину є неможливим у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу, посвідчений ОСОБА_5 Секретарем виконкому Попасненської сільської ради 23 грудня 1982 року за р. № 25, на житловий будинок в с. Надеждівка Новомосковського району Дніпропетровської області не був зареєстрований в органах які здійснювали державну реєстрацію нерухомого майна, що на думку позивача є порушенням його спадкових прав та підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності.
Позивач, його представник до суду не з`явились. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, підстав неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала.
Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
23 грудня 1982 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого секретарем Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 набув у власність глинобитний під шиферною крівлею житловий будинок, розміром 72 кв.м. з погосподарськими будівлями: сарай, погріб, колодязь, що знаходиться в селі Надеждівка Новомосковського району Дніпропетровської області та розташований на земельній ділянці 0,31 га.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, батько позивача - помер.
У відповідності до довідки Виконавчого комітету Попасненської сільської ради № 437 від 29 червня 2016 року, на момент смерті ОСОБА_2 в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 разом із померлим проживав ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_3.
У відповідності до довідки Виконавчого комітету Попасненської сільської ради № 721 від 18 липня 2016 року виданою виконкомом Попасненської районної ради Новомосковського району Дніпропетровської області на момент смерті ОСОБА_3, остання проживала із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.
Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась.
У відповідності до виписки з по господарської книги Попасненської сільської ради № 1052 від 25 жовтня 2016 року, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3.
Згідно з отриманою копією спадкової справи після смерті ОСОБА_2, 21 липня 2016 року представник ОСОБА_1 за довіреністю звернувся до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, вказуючи на прийняття позивачем спадщини шляхом постійного проживання із померлим на час відкриття спадщини. 21 липня 2016 року приватним нотаріусом Ріхтер Н.В. винесено постанову, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 Згідно і постановою вчинити нотаріальну дію - а саме видати свідоцтво про право на спадщину є неможливим у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу, посвідчений ОСОБА_5 Секретарем виконкому Попасненської сільської ради 23 грудня 1982 року за р. № 25, на житловий будинок в с. Надеждівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області не був зареєстрований в органах які здійснювали державну реєстрацію нерухомого майна.
Також з матеріалів справи вбачається, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ.А-1 житловою площею 32,8 кв.м., загальною площею 73,1 кв.м., рік побудови - 1966, прибудови літ.а-1, рік побудови - 1966, погрібу з шійкою літ. Б, рік побудови 1966, літнього душу літ. В, рік побудови - 1986, сараю літ. Г, рік побудови - 1966, вбиральні літ. Д, рік побудови - 1985, сараю-гаражу літ. З, рік побудови - 1985, гаражу літ. з, рік побудови -1985, літньої кухні літ. Е, рік побудови - 1985, споруд №1-5.
Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
По об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449. якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об'єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української PCP, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» адресованому головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим: коли перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, то його право має бути визнано в судовому порядку.
Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначеній в статті 21 цього кодексу.
Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.
Відповідно до ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) і померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
У відповідності до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ст.552 ЦК УРСР спадкоємець, який вступив у володіння і управління спадковим майном до з'явлення інших спадкоємців, не вправі розпоряджатися спадковим майном (продавати. заставляти та ін.), поки не мине шість місяців з дня відкриття спадщини або поки не буде одержано ним свідоцтво про право на спадщину.
В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності ОСОБА_2 житлового будинку, факт прийняття спадщини позивачем після ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, відсутність в матеріалах справи доказів прийняття спадщини ОСОБА_3 або іншою особою, відсутність доказів на підтвердження відчуження спадкодавцем нерухомого майна на користь третіх осіб, відсутність доказів наявності інших спадкоємців, які прийняли спадщину чи подали заяву про прийняття спадщини, доказів набуття права власності в підчас перебування у шлюбі, суд приходить до переконання, що за позивачем, як спадкоємцем ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 за законом належить визнати право власності на майно - житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ.А-1 житловою площею 32,8 кв.м., загальною площею 73,1 кв.м., прибудови літ.а-1, погрібу з шійкою літ. Б, літнього душу літ. В, сараю літ. Г, вбиральні літ. Д, сараю-гаражу літ. З, гаражу літ. з, літньої кухні літ. Е, споруд № 1-5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов