Ухвала

іменем україни

13 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Маляренка А.В, Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 9 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29 серпня 2008 року у загальній сумі 130 926 грн 94 коп., яка складається з: 120 842 грн 24 коп. основної суми боргу (тіло кредиту), 10 084 грн 70 коп. заборгованості з відсотків за користування кредитом.

Позивач посилався на те, що 29 серпня 2008 року ПАТ «Сведбанк» відповідно до кредитного договору № 0404/0808/55-013, надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 10 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних та терміном повернення до 29 серпня 2018 року.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за вказаним вище кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4

Унаслідок невиконання ОСОБА_4 умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з неї у судовому порядку.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 листопада 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 9 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк», стягнуто на їхню користь з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2008 року № 0404/0808/55-013 у загальному розмірі 130 926 грн 94 коп., яка складається з: 120 842 грн 24 коп. основної суми боргу (тіло кредиту), 10 084 грн 70 коп. заборгованості з відсотків за користування кредитом, яка утворилася станом на 31 липня 2015 року. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», оскільки належними і допустимими доказами у справі доведено, що позичальник ОСОБА_4 не виконує взятих на себе зобов'язань за договором від 29 серпня 2008 року № 0404/0808/55-013, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк», у якого виникло право вимоги до боржника за цим договором на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеного з ПАТ «Сведбанк».

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає встановленим у справі обставинам та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Донецької області від 9 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: