Справа № 484/3856/15-ц
Провадження № 2/484/47/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Корпорація України», третя особа Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області про розірвання додаткової угоди від 01.12.2008 року до договору оренди земельної ділянки та зобовязання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що є власником земельної ділянки розміром 15,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лукашівської сільської ради Первомайського району згідно державного акту МК № 019254 від 15.09.2004 року. 14.10.2004 року між нею та ПСП «Корпорація України» було укладено договір оренди земельної ділянки на 7 років, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Лукашівській сільській раді від 15.04.2005 року за реєстр. № 15, а у грудні 2008 року було укладено додаткову угоду до вказаного договору, якою, зокрема, було збільшено розмір орендної плати до 4 420 грн., але не менше 3% від нормативної грошової оцінки, а також продовжено строк дії договору до 10 років до 01.12.2018 року. Така додаткова угода була зареєстрована у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді 01.06.2009 року, реєстраційний № 20. За 2012, 2013, 2014 та 2015 роки відповідач не виплачував орендну плату, внаслідок чого утворилася заборгованість за 2012 рік в сумі 7 885 грн. 79 коп., за 2013 та 2014 роки в сумі 8 016 грн., за 2015 рік 9 862 грн. Невиплата орендної плати є порушенням суттєвих умов договору оренди земельної ділянки і підставою для його розірвання. У звязку з цим позивачка просила стягнути на її користь з відповідача заборгованість по орендній платі за землю за період з 2013 по 2015 роки включно в загальній сумі 25 894 грн., розірвати додаткову угоду від 01.12.2008 року до договору оренди земельної ділянки площею 15,84 га від 15.04.2005 року, яка зареєстрована у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді 01.06.2009 року за реєстровим № 20, зобовязати відповідача повернути зазначену земельну ділянку.

Ухвалою суду від 26.10.2015 року залишено без розгляду позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі за 2012 рік у звязку зі сплатою орендної плати до звернення до суду з позовом.

Ухвалою від 16.02.2016 року закрито провадження в частині вимог про стягнення орендної плати за 2013-2015 роки через відмову позивача від позову в цій частині у звязку з добровільною сплатою орендної плати відповідачем під час розгляду справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 повністю підтримали позовні вимоги, просили розірвати додаткову угоду до договору оренди та зобовязати відповідача повернути земельну ділянку у звязку з систематичним невиконанням відповідачем умов договору, а саме у звязку із систематичною невиплатою орендної плати.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився.

Від Управління Держгеокадастру надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника та вирішення справи на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що позивачка не отримувала орендну плату лише тому, що не хотіла; ухилялася від її отримання: не приходила до каси підприємства по орендну плату, відмовлялася отримувати поштові перекази; відмовлялася від отримання грошей в судовому засіданні. Метою позивачки є розірвання договору оренди, тож вона штучно створює умови для цього. Представник наполягав на тому, що підприємство мало можливість і намагалося сплатити орендну плату позивачці вчасно, однак вона ухилялася від її отримання, тож відсутні передбачені законом підстави для розірвання договору оренди, оскільки систематична невиплата орендної плати не мала місця. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами 14.10.2004 року було укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_1 передала ПСП «Корпорація України» в оренду належну їй на праві власності на підставі державного акту МК № 019254 земельну ділянку площею 15,84 га на сім років. Зазначений договір був зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді 15.04.2005 року за № 15 та переданий відповідачу цього ж дня згідно акту приймання-передачі.

Згодом, 01.12.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди землі, якою термін дії договору продовжено на 10 років та визначено, що розмір орендної плати складає 4 420 грн. але не може бути меншим 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Додаткова угода зареєстрована 01.06.2009 року за № 20.

За умовами договору орендна плата має бути сплачена не пізніше 1 грудня кожного року.

Позивачка стверджувала, що їй систематично не виплачувалася орендна плата, однак з листа Головного управління Держкомзему у Миколаївській області № К-132-19 від 05.07.2012 року вбачається, що за скаргою ОСОБА_1 перевірено стан сплати орендної плати і встановлено, що з 2008 по 2011 рік орендна плата їй вчасно сплачена та проіндексована, а строк виплати орендної плати за 2012 рік ще не настав, тобто вона звернулася зі скаргою передчасно.

Крім того, в судовому засіданні позивачка пояснила, що за 2012 рік вона отримала орендну плату вчасно і в належному розмірі, у звязку з чим її представником було подано заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду.

Судом встановлено, що порядок отримання позивачем орендної плати сторонами не визначений. Позивачка не повідомляла відповідачу реквізити свого банківського рахунку для перерахування їй орендної плати. Тож можливими способами виплати (отримання) орендної плати є: отримання її в касі підприємства або грошовий поштовий переказ.

З журналу вихідної кореспонденції, оригінал якого був оглянутий судом, а копія приєднана до справи, вбачається, що 23.11.2013 року ПСП «Корпорація України» направило ОСОБА_1 листа, в якому просило прийти отримати орендну плату за земельний пай за 2013 рік. Такий лист відправлений рекомендованим листом з повідомленням. Повторне запрошення було направлене ОСОБА_1 18.01.2014 року.

Тож за 2013 рік позивачка не отримала орендну плату не з вини відповідача, а з власного небажання. Як вона пояснила в судовому засіданні, вона не бажала продовження орендних відносин з відповідачем, хотіла особисто господарювати на землі, тому не отримувала орендну плату. Також ОСОБА_1 неодноразово в судовому засіданні відмовлялася отримати орендну плату від представника відповідача, наполягаючи на тому, що вона хоче землю, а не гроші.

Крім того, з довідки УДП ПЗ «Укрпошта» № 1404 від 08.12.2014 року вбачається, що поштовий переказ № 6/3 від 01.11.2014 року на суму 7 514 грн. на імя ОСОБА_1 повернений відправнику ПСП «Корпорація України» з причини відмови ОСОБА_1 отримати переказ. В судовому засідання ОСОБА_1 відмовлялася отримувати орендну плату за 2014 рік від представника ПСП «Корпорація України». Таким чином, за 2014 рік орендна плата позивачкою не отримана з її вини.

Що стосується орендної плати за 2015 рік, то позовна вимога про її стягнення заявлена в судовому засіданні 27.11.2015 року, тобто до спливу визначеного договором оренди кінцевого терміну сплати орендної плати. При цьому позивачка особисто в судові засідання не зявлялася і не могла отримати орендну плату за пропозицією представника відповідача. Також позивачка не приходила до каси підприємства за отриманням орендної плати і не повідомила суду, у який же спосіб вона бажає отримати орендну плату.

Відповідачем було направлено позивачці орендну плату за 2014, 2015 роки поштовими переказами, що підтверджується документально, однак вони повернуті підприємству у звязку з закінченням терміну виконання. Тобто позивачка не явилася за отриманням грошей на пошту. Також відповідач рекомендованим листом запрошував позивачку на підприємство отримати орендну плату. Однак такий лист нею також не отриманий.

16.02.2016 року в судовому засіданні, в яке зявилася позивачка, представником відповідача вручено, а нею особисто отримано орендну плату за 2013-2015 роки в повному обсязі, про що свідчить видатковий касовий ордер від 16.02.2016 року.

Враховуючи зазначені вище встановлені судом обставини, підтверджені доказами, суд приходить до висновку про те, що невиконання умови договору в частині виплати орендної плати не мало місця. Позивачка фактично ухилялася від отримання орендної плати, перешкоджала відповідачу виконати умови договору. З наданих представником відповідача доказів вбачається, що відповідач вчиняв дії на виконання умов договору, намагався різними способами все ж таки вручити позивачці орендну плату, однак не міг цього зробити з вини самої позивачки. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що факт систематичної несплати орендної плати судом не встановлений.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Оскільки судом не встановлено систематичної несплати відповідачем орендної плати та невиконання ним умов договору, відсутні передбачені ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та ст. 141 ЗК України підстави для розірвання договору оренди землі.

На підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судові витрати по сплаті судового збору за вимогами, які залишені без розгляду та в частині позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, не відшкодовуються.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, оскільки позивач не підтримує свої вимоги про стягнення орендної плати внаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд стягує витрати зі сплати судового збору за цією вимогою з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 8, 10, 11, 57-60, 88, 89, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Корпорація України», третя особа Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області про розірвання додаткової угоди від 01.12.2008 року до договору оренди земельної ділянки та зобовязання повернути земельну ділянку відмовити повністю.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Корпорація

України» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: