Ухвала

іменем україни

01 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Альфа-Страхування» про стягнення страхової виплати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа-Страхування» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення страхової виплати та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 27 грудня 2013 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.046.3581.254.

Предметом страхування за цим договором є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «DAF», модель «XL95480», державний номерний знак НОМЕР_1, 2004 року випуску, та причепом «SCHMITZ», модель «S 20», державний номерний знак НОМЕР_2, 2003 року випуску, які належать позивачу на праві власності.

На виконання умов договору, передбачених п. 12.2.2, ним були сплачені страхові внески в передбаченому договором розмірі.

12 лютого 2014 року в його автомобілі, який знаходився у користуванні водія ОСОБА_5, на автодорозі Київ-Бишів, біля с. Музичі Києво-Святошинського району Київської області, виникла пожежа, причиною якої стало коротке замикання електромережі, що підтверджується актом про пожежу від 12 лютого 2014 року.

12 лютого 2014 року він звернувся до відповідача із письмово заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

За заявою позивача відповідачем було відкрито 2 страхові справи з приводу пошкодження автомобіля та причепу, в рамках яких було проведено експертизи для встановлення причин та обставин пожежі.

21 лютого 2014 року відповідач надіслав позивачу лист, в якому зазначив про необхідність надання додаткових документів та відомостей для належного опрацювання справи.

На виконання зазначеного прохання позивач надав усі необхідні документи та пояснення.

За результатами розгляду страхової справи № 0520.206.14 щодо пошкодження причепа було прийнято позитивне рішення та виплачено 42 700 грн.

У страховій справі № 0519.206.14 відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що транспортний засіб не пройшов державний технічний контроль у визначені Законом України «По дорожній рух» строки, його використання у технічно справному стані не підтверджено.

Відповідно до ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них незалежно від строку експлуатації - щороку.

Позивачем було надано докази щодо справності транспортного засобу та своєчасного проходження державного технічного контролю, а саме: довідку ПБМП «Дюн» про те, що автомобіль пройшов обов'язковий технічний контроль 10 червня 2013 року, тобто у строк, передбачений вищевказаною нормою.

Оскільки після настання страхового випадку відбулося фізичне знищення автомобіля, страхова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору зобов'язаний виплатити страхове відшкодування при настанні страхового випадку, складає 264 тис. грн.

Крім того, ОСОБА_4 зазначав, що в результаті неправомірних дій відповідача йому спричинено душевні страждання, яких він зазнав внаслідок невиплати страхового відшкодування, тому завдану моральну шкоду оцінює в 13 тис. грн.

Посилаючись на ст. ст. 16, 23, 526, 979 ЦК України, ст. ст. 16, 20 Закону України «Про страхування», ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача страхову виплату в розмірі 264 тис. грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди - 13 тис. грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2 тис. грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто із ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» на користь ОСОБА_4 суму страхової виплати в розмірі 229 800 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 2 тис.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У страховій справі № 0519.206.14 відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що транспортний засіб не пройшов державний технічний контроль у визначені Законом України «Про дорожній рух» строки, його використання у технічно справному стані не підтверджено.

Згідно з ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них незалежно від строку експлуатації - щороку.

Як установлено судом, ОСОБА_4 надано докази щодо справності транспортного засобу та своєчасного проходження державного технічного контролю, а саме: довідку ПБМП «Дюн» про те, що автомобіль пройшов обов'язковий технічний контроль 10 червня 2013 року, тобто у строк, передбачений вищевказаною нормою Закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції,з висновком якого погодився апеляційний суд, оцінивши докази, надані сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено порушення позивачем норм Закону України «Про дорожній рух» щодо строків проходження технічного контролю автомобіля та необхідності проходження технічного огляду кожні півроку.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа-Страхування» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик