УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до приватного підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору підряду та стягнення коштів, за касаційною скаргою приватного підприємця ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року приватний підприємець ОСОБА_4 (далі - ПП ОСОБА_4) звернувся до суду з указаним позовом, за яким в процесі розгляду справи збільшив позовні вимоги, та остаточно просив зобов'язати ОСОБА_5 підписати звітні документи про виконані роботи, а саме: акти виконаних робіт за період з вересня 2010 року по квітень 2011 року та стягнути з неї суму основного боргу за договором від 30 серпня 2010 у розмірі 80 039 грн 38 коп., пеню у розмірі 62 621 грн 58 коп. за період з 01 травня 2011 по 31 січня 2015; 3 % річних - 11 316 грн 56 коп. за період з 01 травня 2011 по 31 січня 2015, суму інфляційних втрат - 45 416 грн 93 коп., відсотки за користування чужими грошовими коштами - 31 310 грн 79 коп.

На обґрунтування позовних вимог ПП ОСОБА_4 посилався на те, що на порушення умов укладеного між сторонами договору підряду, відповідачка не підписала акти виконаних робіт та не сплатила кошти за виконані ним ремонтні роботи в квартирі, яка належить відповідачці, у зв'язку чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Під час розгляду справи ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним позовом, на обґрунтування якого посилалася на порушення ПП ОСОБА_4 істотних умов договору підряду, у зв'язку із чим просила розірвати договір підряду від 30 серпня 2010 року, укладений між сторонами, стягнувши з ПП ОСОБА_4 на її користь сплачені нею грошові кошти у сумі 160 000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого

2016, з урахуванням ухвали цього ж суду від 15 лютого 2016 року про виправлення описки, у задоволенні позову ПП ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року апеляційні скарги ПП ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилено, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПП ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову ПП ОСОБА_4, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з доведеності невиконання позивачем ПП ОСОБА_4 обсягу робіт, передбачених договором підряду від 30 серпня 2010 року, проте врахувавши, що сторонами щомісячно не складалися та не підписувалися акти виконаних робіт, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність належних та допустимих доказів проведеного об'єму робіт та їх погодженої сторонами вартості; при цьому суди врахували висновок судової будівельно-технічної експертизи від 25 вересня 2014 року № 14127/13-43, відповідно до якого неможливо визначити фактичну вартість виконаних будівельних робіт у зв'язку з тим, що не було представлено проектно-кошторисну документацію, а тому дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог ПП ОСОБА_4 про зобов'язання замовника підписати акти виконаних робіт та, як наслідок, стягнення з останнього на власний розсуд обрахованої ним суми заборгованості, пені та інших штрафних санкцій.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 в частині розірвання договору підряду на підставі ч. 2 ст. 852 ЦК України, суди першої та апеляційної інстанції правильно врахували відсутність істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

В.М.Коротун