У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бучацької міської ради Тернопільської області, Бучацького районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житловий будинок, який зареєстрований як нежитловий, зобов'язання внести відповідні зміни до технічної документації на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Бучацької міської ради Тернопільської області, Бучацького районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житловий будинок, який зареєстрований як нежитловий, зобов'язання внести відповідні зміни до технічної документації на нерухоме майно.

Свої вимоги мотивував тим, що він разом із батьками до 1963 року проживав у спірному будинку.

Після смерті батьків він успадкував будинок, однак при реєстрації права власності на нього Бучацьким районним бюро технічної інвентаризації допущено помилку - житловий будинок зареєстровано як не житловий.

Зазначав, що належність спірного будинку до житлового фонду підтверджується журналом внутрішніх обрахунків площі приміщень від 21 травня 1950 року, ксерокопії технічного опису будинку від 12 липня 1955 року, акту оцінки будинку від 12 липня та 18 вересня 1960 року, технічного висновку Тернопільської філії Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція» від 9 вересня 2014 року.

Успадкований будинок за технічними характеристиками згідно вимог закону і за функціональним призначенням є житловим.

Він має намір відремонтувати будинок і проживати у ньому, однак без надання будинку статусу житлового він цього зробити не може.

Просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Монастириського районного суду від 11 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої та ухвалу апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами (судом) норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із безпідставності позовних вимог.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Монастириського народного суду від 20 листопада 1955 року за ОСОБА_3, батьком позивача, визнано право власності на нежитлову будівлю («сарайчик»), загальною площею 29,5 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бучацької міської ради №391 від 31 серпня 2006 року «Про присвоєння номеру нежитловій будівлі по АДРЕСА_1» нежитловій будівлі по АДРЕСА_1 присвоєно порядковий номер 6-А.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 квітня 2007 року позивач успадкував після смерті батьків: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2), нежитлову будівлю загальною площею 29,5 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1.

Ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Позивачем не доведено, що відповідачами оспорюється або не визнається його право власності на спірну нежитлову будівлю.

Відмовляючи у задоволені позову, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що Бучацьким районним бюро технічної інвентаризації помилки при реєстрації за позивачем права власності на нежитлову будівлю не допущено.

Крім того, слід зазначити, що законодавством передбачений інший, позасудовий порядок переведення нежитлового фонду в житловий і навпаки.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Бучацької міської ради Тернопільської області, Бучацького районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житловий будинок, який зареєстрований як нежитловий, зобов'язання внести відповідні зміни до технічної документації на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк