ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., розглянувши подання головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_2 за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1, звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області 27.05.2016 р. із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_2 за межі України.

Своє подання головний державний виконавець обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження з виконання вимог №Ф166-У від 26.04.2013 року, №Ф492-У від 22.05.2013 року, №Ф12-У від 21.01.2015 року, №Ф2713-У від 08.08.2013 року, виданих УПФУ у м. Фастів та Фастівському районі про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ боргу на загальну суму 8692,28 грн.

Головний державний виконавець зазначає, що 16.03.2016 р. та 17.03.2016 р. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, копії яких направлено боржнику для виконання. У встановлений для добровільного виконання строк вимоги виконавчих документів боржником виконані не були. На сьогоднішній день боржником не здійснено жодних дій для погашення заборгованості. Боржник ухиляється від добровільного виконання своїх зобовязань. В звязку з чим головний державний виконавець просить задовольнити подання.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця

Згідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом п. 18 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Як вбачається з подання головного державного виконавця, на підставі виконання вимог №Ф166-У від 26.04.2013 року, №Ф492-У від 22.05.2013 року, №Ф12-У від 21.01.2015 року, №Ф2713-У від 08.08.2013 року, виданих УПФУ у м. Фастів та Фастівському районі про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ боргу на загальну суму 8692,28 грн. у відділі перебуває зведене виконавче провадження.

Заявник зазначає, що 16.03.2016 р. та 17.03.2016 р. державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, копії яких направлених боржнику для виконання.

Зазначеними постановами боржнику було надано строк протягом семи днів з дня винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження для добровільного погашення боргу. Боржником постанови в строк, наданий державним виконавцем для самостійного виконання, не виконано.

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази встановлення державним виконавцем місця знаходження боржника та вручення останньому постанов про відкриття виконавчих проваджень. Відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_2 взагалі обізнаний про наявність відкритого зведеного виконавчого провадження і необхідність погашення боргу.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього відповідним рішенням обовязків. Також в матеріалах справи відсутні докази щодо отримання боржником копії постанов про відкриття зведеного виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Разом з тим державним виконавцем не доведено факту ухилення боржником від виконання своїх зобовязань, а також не надано жодних доказів.

За таких обставин, суд вважає, що подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_2 за межі України не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст..ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_2 за межі України - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області, через суд першої інстанції, протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

СУДДЯ