АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2187/16 Справа № 196/209/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Сахарову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

23 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом та із врахуванням уточнень до позову просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти із врахуванням індексу інфляції у сумі 2711,23 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 40,04 грн., а всього 2751,27 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх вимог вказала, що ОСОБА_3 представилась їй як субєкт оціночної діяльності, яка має ліцензію та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, затверджене Фондом Державного майна України, тому вона звернулася до неї з питанням щодо оцінки майна, яке знаходиться за адресою: с. Китайгород, вул. Крупської, 3 Царичанського району Дніпропетровської області, для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства згідно Постанови КМУ України від 21.08.2014 року № 358. 25.09.2014 року через термінал Приватбанку, який розташований по вул. 50 річчя Жовтня, буд.5 в смт Царичанка нею були перераховані кошти у розмірі 1800 грн. на картку для виплат № 9342475 ОСОБА_3 Позивач неодноразово зверталася до відповідача з пропозицією надання їй договору та калькуляції на суму 1800 грн., зокрема на електронну адресу ОСОБА_3 вона надіслала пропозицію про повернення коштів у розмірі 1800 грн., але до теперішнього часу остання коштів не повернула та не надала ніяких підтверджуючих документів, а саме договір та калькуляцію, ліцензію та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача. Позивач зверталася до органів внутрішніх справ Царичанського РВ із заявою. Вказана заява була внесена до ЄРДР та слідчим СВ Царичанського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 190 КК України - шахрайство. ОСОБА_3 була запрошена співробітниками міліції для співбесіди, в ході якої факт отримання від неї коштів в сумі 1800 грн. не заперечувала, про наявність ліцензії та кваліфікаційного свідоцтва оцінювача заперечувала. Позивач вказала, що оскільки їй була необхідна оцінка нерухомого майна - житлового будинку, вона замовила її у іншої особи. Згідно договору від 17.11.2014 року вартість робіт за виконання послуг по оцінці майна склала 400 грн., які були перераховані нею на картку для виплат ФОП ОСОБА_4 Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт від 19.11.2014 року нею був отриманий звіт про оцінку майна № 2014 0503 від 17.11.2014 року. Про допомогу повернути від ОСОБА_3 їй кошти в розмірі 1800 грн. зверталася зі скаргами в різні правоохоронні органи: МВС України, Головне Управління МВС України в Дніпропетровській області, до прокуратури Царичанського району та Дніпропетровської області, які були розглянуті та згідно яких запропоновано звернутися до відповідного місцевого суду згідно з правилами судового розгляду. Вважає, що відповідач ОСОБА_3 зобовязана сплатити їй наступні суми: 1800 грн. - сума сплачена за послуги оцінки майна, 911,23 грн. - інфляційне збільшення заборгованості (період прострочення з 25.09.2014 року по 15.06.2015 року, індекс інфляції за вказаний період складає 102,4% х 101,9% х 103% х 103,1% х 105,3% х 110,8% х 114% х 102,2% = 1,5062%, загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції складає 1800 грн. х 1,5062% = 2711,23 грн.); три проценти річних від простроченої суми за період з 25.09.2014 року по 15.06.2015 року складає: 1800 грн. (сума заборгованості) х 3% х 269 днів (термін прострочення) : 365 днів : 100% = 40,04 грн. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст. 8, ст. 55 Конституції України, ст.ст. 16, 203, 526, 611, 625, 641 ЦК України, просила суд задовольнити її позов.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року ухвалено: у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити її позовні вимоги, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 511,56 грн., посилаючись на те, що суд порушив норми процесуального та матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений усний договір про надання послуг з визначення грошової оцінки нерухомого майна, розташованого за адресою: с. Китайгород, вул. Крупської, 3 Царичанського району Дніпропетровської області. Тобто, ОСОБА_3 взяла на себе зобовязання надати звіт з оцінки нерухомого майна позивачці. В той же день через термінал Приватбанку ОСОБА_2 були перераховані кошти у розмірі 1800 грн. на картку для виплат № 9342475 ОСОБА_3, як було домовлено між сторонами згідно усного договору. Висновок з визначення грошової оцінки нерухомого майна відповідач пропонувала отримати позивачу, але ОСОБА_2 відмовилася від отримання вказаного висновку в звязку з завищеною сумою оцінки, проханням до відповідача надати їй ліцензію, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, калькуляцію, та письмовий договір, та відсутністю такої потреби, оскільки позивач вже отримала від іншого експерта висновок з визначення грошової оцінки вищезазначеного нерухомого майна. 17.10.2014 року позивач зверталася до Царичанського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про розслідування факту безпідставного отримання ОСОБА_3 її грошових коштів в звязку з не виконанням нею договірних умов. Постановою Царичанського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 22.10.2014 року кримінальне провадження за заявою ОСОБА_2 закрито за відсутністю ознак складу злочину, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, так як в ході досудового розслідування ОСОБА_3 надала до Царичанського РВ ряд документів по оцінці майна, що є підтвердженням того, що ОСОБА_3 виконала замовлену роботу в повному обсязі. Крім того, згідно листа прокуратури Царичанського району Дніпропетровської області складено висновок про законність та обґрунтованість прийнятого рішення щодо закриття кримінального провадження. Сторони в судовому засіданні факт укладання усного договору 25.09.2014 року про надання послуг з оцінки нерухомого майна - житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою: с. Китайгород, вул. Крупської, 3 Царичанського району Дніпропетровської області, з визначенням порядку, строків, розміру оплати за надання вказаних послуг в розмірі 1800 грн. не заперечували. ОСОБА_3, являється фізичною особою-підприємцем (свідоцтво серії ВОІ № 608203), звернулася до одного з оцінювачів, який має відповідну ліцензію та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, і домовилась з ним про проведення оцінки обєкта нерухомого майна, так як сама не являється оцінювачем, про що повідомляла позивача ОСОБА_2, і даний факт підтверджується копією візитки, наданої суду позивачем, відповідно до якої ОСОБА_5 є ріелтором. 29.09.2014 року висновок про оціночну вартість обєкта нерухомості, про який відповідач домовилась з позивачем, був виготовлений оцінювачем ОСОБА_6 (кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ та ТОВ "Навчально-консалтинговий центр "Експерт-Л" № 3617 від 11.06.2005 року), що є підтвердженням того, що ОСОБА_3 виконала замовлену роботу згідно домовленості і з позивачем, а позивач за власним бажанням відмовилася від його отримання, тобто не отримала не з вини відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що відповідач згідно з договором про надання послуг від 25.09.2014 року взяті на себе зобов'язання виконала в повному обсязі. Під час розгляду справи, на думку суду, позивач ОСОБА_2 не довела суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивач, крім того, мала можливість ознайомитись з зазначеним висновком також у відділі Царичанського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, до якого ОСОБА_2 зверталася з заявою про розслідування факту безпідставного отримання ОСОБА_3 її грошових коштів в звязку з не виконанням нею договірних умов, де в матеріалах справи ОСОБА_5 надавалася копія вказаного висновку. При цьому, своїм правом ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за її ж заявою, передбаченими нормами КПК, ОСОБА_2 не скористалася, а навпаки відмовилася, що підтвердила в судовому засіданні. Крім того, оцінювач ОСОБА_7, який виконав звіт про оцінку вищевказаного майна № 2014 0503 від 17.11.2014 року також міг повідомити замовника ОСОБА_2 про те, що в базі ФДМУ вже мається висновок від 29.09.2014 року про оціночну вартість житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою: с. Китайгород, вул. Крупської, 3 Царичанського району Дніпропетровської області, виготовлений оцінювачем ОСОБА_6 Тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Спірні правовідносини виникли між сторонами щодо стягнення коштів за договором про надання послуг у звязку з невиконанням договірних зобовязань.

Колегія суддів встановила і це підтверджується матеріалами справи, що 25 вересня 2014 року сторони уклали усний договір з надання послуг, за яким відповідач зобовязалась надати позивачу висновок з оцінки нерухомого майна, а позивач зобовязалась сплатити за вказані послуги суму в розмірі 1800 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що сторони виконали вказаний договір, а саме: 25 вересня 2014 року через термінал Приватбанку ОСОБА_2 були перераховані кошти у розмірі 1800 грн. на картку для виплат № 9342475 ОСОБА_3, як було домовлено між сторонами згідно усного договору; 29 вересня 2014 року висновок про оціночну вартість обєкта нерухомості, про який відповідач домовилась з позивачем, був виготовлений оцінювачем ОСОБА_6

Оскільки позивач вважає, що вона сплатила завищену суму за вказану послугу відповідачу, то між ними виник спір щодо повернення вказаної суми в розмірі 1800 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, що в загальній сумі складає суму в розмірі 2751,27 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 638, ст. 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Iстотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин, укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Статтею 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін (ст. 907 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", - оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Зі змісту статей 11,12 вказаного Закону випливає, що сторони договору на проведення оцінки майна (замовник, платник) мають право вільного вибору суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання; розмір і порядок оплати робіт з оцінки майна визначаються за домовленістю сторін; звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку колегія суддів вважає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки сторонами договору була обумовлена плата за надані послуги, позивач погодилась з розміром зазначеної плати за послуги та сплатила її, відповідач виконала свої зобовязання за договором про надання послуги, а той факт, що позивач відмовилась отримати висновок про оцінку нерухомого майна у відповідача, - не є підставою для повернення грошових сум сплачених за надані послуги, з урахуванням того, що укладений між ними договір не визнаний розірваним у відповідності з вимогами закону.

У звязку з цим, не має підстав і для застосування ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_8