Справа № 214/3786/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

при секретарі - Латкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», Хмельницької обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання кредитного договору та договору застави недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила і доповнила в особі свого представника ОСОБА_4, та в останній редакції від 04 серпня 2015 року та 26 жовтня 2015 року просила: визнати недійсним договір кредиту від 13.05.2008 року № 131/08-АВ/035, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк»; визнати недійсним договір застави від 13.05.2008 року №131/08-АЗ/035, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1927; розірвати договір кредиту від 13.05.2008 року №131/08-АВ/035, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» та припинити нарахування відсотків за користування кредитом від 19.12.2012 року моменту укладання ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» договору про внесення змін №2 до Договору відновлювальної кредитної лінії №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року; розірвати договір застави від 13.05.2008 року №131/08-АЗ/035, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1927.

В обґрунтування позову посилається на те, що 30.05.2008 року між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір №131/08-АВ/035, відповідно до умов якого вона отримала кредит в розмірі 21 249,79 доларів США зі сплатою 8,8 % річних. Відповідно до п.1.1.1. даного договору було встановлено графік погашення зобовязання в період з червня 2008 року по травень 2015 року. Кредит був отриманий позивачем з ціллю придбанням транспортного засобу марки SKODA, модель Октавія Tour, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований Криворізьким ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 30.05.2008 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ОСОБА_5 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» 30.05.2008 року було укладено договір застави №131/08-АЗ/035, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №1927, предметом якого є транспортний засіб марки SKODA, модель Октавія Tour, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивач вважає, що дані договори є несправедливими, їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду відповідача споживача кредитних послуг. Несправедливим є умови кредитного договору в частині надання кредиту у долара США, а отже і повернення кредиту та сплату відсотків за його користування також в доларах США, що є способом зловживання правом, коли є всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону, які відповідач ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» переклав на позивача, що є грубим порушенням ч.3 ст. 13 ЦК України. Таким чином, використання відповідачем доларів США, як предмету кредитування значно погіршує становище її становище, як споживача, а отже позивача вважає, що відповідно до п. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», просить визнати вказаний кредитний договір недійсним. Крім того, посадові особи ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» маніпулюючи договором застави та погрожуючи відібрати куплений нею автомобіль, який є предметом цього договору, примусили її укласти договори №1,2,3 від 19.12.2012 року про внесення змін до договору відновлювальної кредитної лінії №131/08-АКЛ/035; №131/08-АВ/035; №131/08-АВ/035 відповідно, а також 19.12.2012 року договір про внесення змін до договору застави №131/08-АЗ/035 від 30.05.2008 року, які не відповідають вимогам чинного законодавства, так-як валютні договори укладені з особою, яка має відповідну індивідуальну ліцензію. Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 29.04.2015 року №10.1-186/96-6275 за договором кредиту №131/08-АВ/035 ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості було перераховано 31 244 доларів 75 центів США. Згідно протоколу від 25.06.2015 року №92656 транспортний засіб SKODA, модель Октавія Tour, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, був реалізований Дзержинським відділом ДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_6 за 121 983 грн., які були перерахована на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення боргу за кредитним договором. Отже, позивач вважає, що вона виконала всі умови кредитного договору №131/08-АВ/035, сплативши 31 244,75 доларів США на користь ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», а тому може вільно користуватися належним їй транспортним засобом, у звязку з чим звернулась до суду з вказаними вище позовними вимогами.

Позивач в судове засідання не зявилася, а її представник ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд задовольнити позов, посилаючись на обставини викладені вище.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також подав письмові заперечення на позов, згідно яких просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень, представник ПАТ «Укрсоцбанк» вказав, що дійсно між сторонами було укладено кредитний договір від 30.05.2008 року № 131/08-АВ/035, відповідно до умов якого позивач отримала кредит в розмірі 21 249,79 доларів США зі сплатою 8,8 % річних. Відповідно до п. 1.2 цього договору, кредит надавався позивачу на придбання автомобіля марки SKODA, модель Октавія Tour, 2008 року випуску, сірого кольору, згідно договору купівлі-продажу №365 від 30.05.2008 року, укладеного з ТОВ «АСТ-Комбі». Відповідач в повному обсязі виконав свої зобовязання перед позивачем. З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк» 30.05.2008 року було укладено договір застави №131/08-АЗ/035, предметом якого є вказаний вище автомобіль. Представник відповідача вважає, що відповідно до ст.192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет № 15-93. Відповідно до ст. 2 Закону №2121-3 «Про банки та банківську діяльність» - кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Стосовно видачі кредиту в іноземній валюті особі без індивідуальної ліцензії, представник банку зазначає, що відповідно до постанови НБУ від 14.10.2004 р. за №483 використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є банк. Окрім зазначеного, представник банку вказав, що банком було проведено рефінансування суми кредиту, і починаючи з 19.12.2012 року до даного часу валютою договору є гривня. Крім того, представник відповідача зазначив, що договір кредиту і договір застави між сторонами укладено добровільно і свідомо. В даних договорах чітко прописана відповідальність обох сторін за невиконання чи неналежне виконання умов договору. Відповідач надав позивачу всю інформацію про умови кредитування, зокрема щодо розміру абсолютного значення подорожчання кредиту, що становить 5 830,18 доларів США, що становить 24 % і не суперечить умовам договору та вимогам закону. Також, представник відповідача в запереченнях вказав, що через неналежне виконання умов договору, за позивачем станом на 19.12.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 166 979,76 грн., а від позивача з 19.12.2012 року в погашення боргу надійшло лише 3 604 грн. 59 коп. В свою чергу представник відповідача просив суд застосувати позовну давність, оскільки вважає, що позивачу було відомо про порушення його права з моменту укладання вказаних вище договорів.

Представник ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Хмельницької обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа та її представник в судового засідання не зявилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином, причини їх неявки суду не відомо.

Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ч.3,4 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 30.05.2008 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_7 комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", який в подальшому перейменовано на ПАТ "Укрсоцбанк", був укладений Договір кредиту №131/08-АВ/035, згідно з яким позивачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 21 249 (двадцять одна тисяча двісті сорок девять) доларів США 79 центів, зі сплатою 8,88% процентів річних (а.с. 6-8).

Відповідно до п.1.2 Договору кредиту, кредит надавався позивачу для оплати придбаного автомобіля марки SKODA, модель Октавія Tour, 2008 року випуску, сірого кольору, згідно договору купівлі-продажу №365 від 30.05.2008 року, укладеного з ТОВ «АСТ-Комбі» (а.с.26-27).

Відповідач ОСОБА_7 комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк", який в подальшому перейменовано на ПАТ "Укрсоцбанк", виконав свої зобовязання перед позивачем, шляхом надання останньому грошових коштів у розмірі та на умовах, передбачених Договором кредиту №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року, що визнано сторонами та не підлягає доведенню відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України.

30.05.2008 року з метою забезпечення позичальником зобовязань за договором кредиту №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року, між ОСОБА_7 комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", який в подальшому перейменовано на ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_5 було укладено Договір застави №131/08-АЗ/035, предметом застави якого є транспортний засіб марки SKODA, модель Октавія Tour, 2008 року випуску, сірого кольору (а.с.9-10).

Крім того, 19.12.2012 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_5) Н.О. було укладено: договір про внесення змін №1 до Договору відновлювальної кредитної лінії №131/08-АКЛ/035 від 30.05.2008 року; договір про внесення змін № 2 до Договору відновлювальної кредитної лінії №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року; договір про внесення змін №3 до Договору відновлювальної кредитної лінії №131/08-АВ/035 від 30.05.2012 року; відповідно до яких проведено рефінансування суми кредиту, і починаючи з 19.12.2012 року до даного часу валютою договору №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року є гривня (а.с. 11-24).

Відповідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитор) зобовязується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 ст. 203 цього кодексу.

Відповідно ч.1 ст. 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст.192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що Банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії, банківська ліцензія надається Національним банком України.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Частиною 1 ст.49 цього Закону, визначено, що розміщення залучених коштів від свого імені визнається кредитною операцією. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» коштами є гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк на підставі банківської ліцензії має право здійснювати кредитування в іноземній валюті.

Відповідно до ст.5 Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторговельні операції з валютними цінностями; операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Судом встановлено наявність у відповідача ПАТ "Укрсоцбанк", який в минулому мав назву ОСОБА_7 комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк", банківської ліцензія №5 від 29 грудня 2001 р., виданої Національним банком України на здійснення операцій, визначених ч. 1 та 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та дозвіл № 5-2 на право здійснення операцій (а.с. 119-120), визначених пунктами 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 29 липня 2003 р., а тому суд приходить до висновку, що надання банком кредиту в іноземній валюті позивачу відповідно до умовДоговір кредиту №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року не суперечило діючому законодавству.

Також суд вважає, що укладання спірного кредитного договору, як і додаткових договорів до нього, було волевиявленням сторін, які не суперечать нормам діючого законодавства України, разом з тим судом не встановлено порушень вимог закону при укладанні спірної кредитної угоди з внесенням змін до неї шляхом укладення додаткових угод, на що посилається представник позивача у справі.

Підписуючи спірний договір, а також додаткові договори до нього, позивач підтвердив факт ознайомлення з елементами вартості кредиту та умовами кредитування в іноземній валюті. Крім того, укладеним кредитним договором чітко визначені умови надання кредиту та його погашення. До банку із заявою про надання додаткової інформації або розяснення певних положень оспорюваних договорів позивачка не зверталась.

Крім того, оскільки незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, тому суд вважає, що при укладанні договору саме в іноземній валюті, позивачка свідомо прийняла на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу і на момент укладання такого договору, її це влаштовувало.

В свою чергу, встановлено, що відповідно до змісту умов договору про внесення змін №3 до Договору відновлювальної кредитної лінії №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року, з 19.12.2012 року змінена валюта кредиту з доларів США на гривню шляхом рефінансування наявної на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованої пені та штрафів), а отже з 19.12.2012 року до теперішнього часу такі обставини унеможливлюють порушення прав споживача, шляхом перенесення всіх ризиків знецінення національної валюти України на позивача.

Враховуючи вище викладене, посилання позивача на порушення її права, як споживача відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», наявність істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позивачки, суд вважає безпідставними, як і посилання позивачки та її представника на відсутність у банку права на надання кредиту в іноземній валюті виходячи з висновків суду зазначених вище, а отже відсутні підстави для визнання оспорюваного кредитного договору, а також додаткових договорів недійсними.

В свою чергу судом встановлено, що відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості позивачки у звязку з невиконанням останньою умов договору кредиту №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року, з внесеними змінами, станом на 06.08.2013 року загальна сума заборгованості позивача перед банком склала 170 690 грн. 45 коп. (а.с. 118).

Відповідно до змісту довідки від 29 квітня 2015 року в рахунок погашення заборгованості позивачем на рахунок відповідача за період з 19.12.2012 року по 29.04.2015 року було перераховано борг за кредитом в сумі 3 604 грн. 59 коп. (а.с. 28).

В додаток встановлено, що відповідно до змісту акту про проведені електронні торги від 09 липня 2015 року, на примусовому виконанні у Дзержинському відділі державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист №752/21911/13-ц, виданий 03.02.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту в сумі 170 690 грн. 45 коп. (а.с. 56).

Також встановлено, що відповідно до виписки по кредитним рахункам позивача, згідно договору №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року, а також довідки про стан заборгованості позивача за вказаним кредитним договором, здійснювалось погашення кредитної заборгованості, останній раз станом на 07.07.2015 року (а.с. 46б, 46в).

Виходячи з зазначених вище обставин, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи позивачем не в повному обсязі виконані умови договору кредиту №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за їх користування, а отже за таких обставин, суд не знаходить підстав і для розірвання спірного кредитного договору, а також додаткових договорів до нього, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про повне виконання умов договору кредиту №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року або порушення відповідачами істотних умов цього договору, в тому числі з внесеними змінами, а також наявність інших обставин, які б мали наслідком розірвання вказаного вище спірного договору.

Отже, позовні вимоги в частині визнання договору кредиту №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року недійсним та його розірвання з моменту укладання ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» договору про внесення змін №2 до Договору відновлювальної кредитної лінії №131/08-АВ/035 від 30.05.2008 року задвоволенню не підлягають.

Приймаючи вказані вище рішення, суд не приймає посилання представника відповідача про застосування строку позовної давності у спорі, оскільки вони є безпідставними.

Що стосується визнання недійсним Договору застави №131/08-АЗ/035 від 30.05.2008 року та його розірвання, то суд вважає, що такі вимоги позивача також не підлягають задоволенню, оскільки вони є необґрунтованими, в тому числі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно п. 3.2. Договору застави №131/08-АЗ/035 від 30.05.2008 року, право застави припиняється у випадках передбачених ст. 28 Закону України «Про заставу».

Згідно п. 5 ч.1 ст.28 Закону України «Про заставу», застава припиняється в разі примусового продажу заставленого майна.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі реалізації предмету застави.

Встановлено, що відповідно до змісту протоколу №92656 проведення електронних торгів, які відбулися 25.06.2015 року, (а.с. 55) та акту про проведені електронні торги від 09 липня 2015 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №752/21911/13-ц виданого 03.02.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості по договору кредиту в сумі 170 690 грн. 45 коп. та третейського збору в сумі 2 106 грн. 90 коп., здійснена реалізація арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів, а саме: автомобіля марки: SKODA, модель Октавія Tour, 2008 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, який належав на праві власності ОСОБА_8, яка 10.12.2012 року після реєстрації шлюбу з ОСОБА_9, актовий запис №698 від 10.12.2012 року, змінила прізвище на ОСОБА_9. Переможцем електронних торгів став ОСОБА_6, який і сплатив за вказаний вище автомобіль 121 983 грн., з яких 115 883 грн. 85 коп. сплачено на розрахунковий рахунок Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, а 6 099 грн. 15 коп. сума сплаченого основного внеску організатору електронних торгів.

Виходячи з зазначених вище обставин, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи предмет договору застави №131/08-АЗ/035 від 30.05.2008 року реалізований, тобто відповідно до вказаних вище вимог закону вказаний оспорюваний договір припинив свою дію.

За змістом норм статей 598599 та ст. 653 ЦК України, законодавець розрізняє поняття «розірвання договору» і «припинення зобовязання/договору». Ці поняття не є тотожними через відмінні підстави їх виникнення та юридичні наслідки, які породжені цими правовими явищами. Розірвання договору слід розглядати як один з видів припинення договору.

А тому, суд вважає, що підстав для розірвання договру застави, який вже є припиненим, відсутні.

Приймаючи вказані вище рішення, суд не приймає посилання представника відповідача про застосування строку позовної давності у спорі, оскільки вони є безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 215, ч. 1 ст. 227 ч. 3 ст. 533, ст. 627, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 19, 47, ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 4,5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», Хмельницької обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання кредитного договору та договору застави недійсним відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Євтушенко