Справа № 645/5567/15-ц
Провадження № 2/645/152/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Дикань Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2, у якому з урахуванням прийнятих судом до розгляду уточнень, просив: в порядку розподілу майна подружжя визнати за ним право власності на:

- 1/4 частку будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого адресою: м. Харків, вул. Печенізька, 41;

-електрорубанок вартістю 400,00 грн.;

-перфоратор вартістю 950,00 грн.;

-перфоратор вартістю 800,00 грн.;

-шуруповерт вартістю 300,00 грн.;

-болгарку вартістю 500,00 грн.;

-електроточило вартістю 270,00 грн.;

-бензотример вартістю 1320,00 грн.

В порядку розподілу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на:

-шафу вартістю 1200,00 грн.;

-комод вартістю 1500,00 грн.;

-бетономішалку вартістю 1300,00 грн.;

-лобзик вартістю 350,00 грн.;

-будівельну тачку вартістю 250,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 23 червня 2011 року він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі ними було придбане наступне майно: 1/2 частка будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Печенізька, 41, яка була оформлена на ОСОБА_2; холодильник LG ; кухонний мякий куток; комод; бетономішалка; електрорубанок; 2 перфоратори; шуруповерт; болгарка ; електроточило; 2 бензотримери; будівельна тачка; АОГВ; газова колонка; насосна станція, доступу до якого у нього немає, оскільки відповідач змінила вхідні замки та не надає йому допуску навіть до особистих речей, які залишились у будинку. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється вирішити питання про поділ майна, він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила: визнати за нею право особистої приватної власності на ? частку будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: м. Харків, вул. Печенізька, 41; визнати за ОСОБА_1 право на грошову компенсацію у розмірі 2000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2011 р. При цьому однією сімєю вони перестали проживати з квітня 2014 р. 01 липня 2011 р., через тиждень після укладення шлюбу та за два тижні до народження їх дитини, її дочка від першого шлюбу ОСОБА_3 оформила продаж квартири, яка дісталась їй від батька, та купила будинок у спільну власність з відповідачем (фактично подарувала їй кошти на половину будинку). Правочини були оформлені в один день з різницею в 2 години та майже на одну суму, з різницею в 4000,00 грн., що свідчить про те, що кошти від продажу квартири були використані на купівлю спірного будинку. Отже, лише 4000,00 грн. були спільними і відповідач не заперечує, щоб вони були розділені. В момент укладення шлюбу ОСОБА_2 була на 9 місяці вагітності, і позивач не мав наміру з нею одружуватися, але коли дізнався про те, що вона збирається придбати будинок, купив обручку та вони одружилися. Обізнаною з приводу наслідків придбання будинку в період шлюбу вона не була.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала уточнений первісний позов у повному обсязі та просила суд його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечувала.Зазначила, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 ще до реєстрації шлюбу спільно мешкали приблизно з квітня 2010 р., що зокрема свідчить про те, що їх дитина народилась 05.07.2011 р. Ще до оформлення договору ОСОБА_1 взяв у борг грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів США у гр. ОСОБА_5 для оформлення договору купівлі-продажу спірної частки будинку, які до сьогодняшнього дня ще не повернуті. Зазначений договір не містить приписів, що ОСОБА_2 здійснює купівлю ? частки домоволодіння за свої особисті кошти, що спростовує доводи зустрічного позову. У данному випадку належними доказами того, що угода була здійснена за її особисті кошти у такому великому розмірі можуть бути відповідні письмові договори чи положення у договорах купівлі-продажу нерухомого майна, яких ОСОБА_2 не надано.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 позов ОСОБА_1 визнала частково: не заперечувала проти варіанту розподілу рухомого майна подружжя, запропонованому в уточнених позовних вимогах, проте не погоджувалась із позовом в частині визнання за ОСОБА_1права власності на 1/4 частку будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого адресою: м. Харків, вул. Печенізька, 41 та просила відмовити у задоволенні первісного позову в цій частині. Зазначила, що позивач не довів своєї фінансової спроможності прийняти участь у купівлі частки спірного будинку, наявності будь-яких спільних чи його особистих коштів, базуючі свої вимоги тільки на тому, що договір було укладено через тиждень після одруження. При цьому новостроврена сімя ще не встигла нажити жодних спільних коштів подружжя. Зустрічний позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, всебічно та повно дослідивши матеріали справи і надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 23 червня 2011 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 471 (копія повторного свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 258795 від 03.04.2015 року. (а.с. 8).

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2015 року шлюб між ними розірваний.

Також, судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що дійсно мало місце придбання в період шлюбу наступного рухомого майна: електрорубанок вартістю 400,00 грн.; перфоратор вартістю 950,00 грн.; перфоратор вартістю 800,00 грн.; шуруповерт вартістю 300,00 грн.; болгарка вартістю 500,00 грн.; електроточило вартістю 270,00 грн.; бензотример вартістю 1320,00 грн.; шафа вартістю 1200,00 грн.; комод вартістю 1500,00 грн.; бетономішалка вартістю 1300,00 грн.; лобзик вартістю 350,00 грн.; будівельна тачка вартістю 250,00 грн.

Зазначене підтверджується відповідними квитанціями на аркушах справи № 42-45.

Враховуючи, що сторони дійшли згоди щодо поділу вказаного рухомого майна та представник ОСОБА_2, маючи на це відповідні повноваження, позов ОСОБА_1 в цій частині визнала, суд приходить до висновку про те, що зазначена позовна вимога підлягає задоволенню.

Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період шлюбу придбана 1/2 частка будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого адресою: м. Харків, вул. Печенізька, 41, яка була оформлена на відповідача ОСОБА_2, про що свідчить договір купівлі-продажу будинку від 01.07.2011 р. (а.с. 26)

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 01.07.2011 року, на який посилається ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог про визнання права особистої приватної власності на 1/2 частку будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого адресою: м. Харків, вул. Печенізька, 41, продавцями квартири АДРЕСА_1 були 3 особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, кожному належало по 1/3 частці у праві власності на вказану квартиру. Продаж квартири здійснено за 220 000,00 грн. (а.с. 33). Тобто за умовами п. 3 Договору кожен з продавців отримав по 73 333,33 грн., в тому числі і донька ОСОБА_2 ОСОБА_7

Враховуючи, що вартість будинку за адресою: м. Харків, вул. Печенізька, 41 за договором купівлі-продажу від 01.07.2011 року становила 224 000,00 грн., доводи представника ОСОБА_2 в обґрунтування позову про те, що дочка відповідача від першого шлюбу ОСОБА_3 оформила продаж вказаної вище квартири, яка дісталась їй від батька, та купила будинок у спільну власність з відповідачем (фактично подарувала ОСОБА_2 кошти на половину спірного будинку) є неспроможними і не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_8, яка пояснила суду, що усі гроші від продажу квартири АДРЕСА_1 вони віддали ОСОБА_7, та до показів свідка ОСОБА_7, яка пояснила, що після продажу вищевказаної квартири вона вирішила купити будинок за адресою: м. Харків, вул. Печенізька, 41 та подарувати 1/2 його частку матері ОСОБА_2, оскільки зазначені покази не підтверджені відповідними письмовими доказами, зокрема договорами дарування тощо.

Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести шляхом надання належних і допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. До справ даної категорії такі випадки не відносяться.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд вважає, що ані ОСОБА_2, ані її представником не доведено, що грошові кошти від продажу квартири АДРЕСА_1 були використані на купівлю будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого адресою: м. Харків, вул. Печенізька, 41, та кошти на 1/2 частку будинку фактично були подаровані позивачу за зустрічним позовом її донькою.

Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу).

За змістом ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

З вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України вбачається, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що 1/2 частка будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого адресою: м. Харків, вул. Печенізька, 41 була набута подружжям під час шлюбу, тому належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, позов ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності на 1/4 частку вищевказаного будинку в порядку поділу спільного майна подружжя підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Також, враховуючи, що при зверненні до суду із позовом ОСОБА_1 повинен був сплатити судовий збір у розмірі 605,40 грн., а сплатив лише 243,60 грн., недоплачена сума судового збору в розмірі 361,80 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави.

Крім того, враховуючи, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.09.2015 року при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору у розмірі 1120,00 грн. до ухвалення судового рішення, вказана сума судового збору підлягає стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 174, 197, 209, 212-215 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, - задовольнити.

В порядку розподілу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого адресою: м. Харків, вул. Печенізька, 41.

В порядку розподілу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на:

-електрорубанок вартістю 400,00 грн.;

-перфоратор вартістю 950,00 грн.;

-перфоратор вартістю 800,00 грн.;

-шуруповерт вартістю 300,00 грн.;

-болгарку вартістю 500,00 грн.;

-електроточило вартістю 270,00 грн.;

-бензотример вартістю 1320,00 грн.,

усього на суму 4540,00 грн.

В порядку розподілу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на:

-шафу вартістю 1200,00 грн.;

-комод вартістю 1500,00 грн.;

-бетономішалку вартістю 1300,00 грн.;

-лобзик вартістю 350,00 грн.;

-будівельну тачку вартістю 250,00 грн.,

усього на суму 4600,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1481 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.С. Шевченко