Справа № 433/2275/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретаря Соломіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул..Польова, б.4 у с.Загіря Троїцького району Луганської області та складається з: А-1ж, а, ґ житловий будинок; Б-навіс; В сарай; Г,г убиральня; Д сарай; Е сарай; Ж сарай; 1-3 огорожа. Зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами вони вирішили подарувати ОСОБА_1, про що було вчинено відповідний договір дарування від 17.08.2016 року. Однак оформити даний правочин у нотаріальному порядку ОСОБА_1 можливості не має, так як відповідачі відмовляються від нотаріального посвідчення договору дарування, мотивуючи це браком коштів та часу для цього. У звязку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: вул..Польова, б.4, с.Загіря Троїцького району Луганської області

Позивач до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачі також у судове засідання не зявились, надали до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечують, просили дану справу розглянути без їх участі.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.10.1972 року, посвідченого Виконавчим комітетом Воєводської сільської ради депутатів трудящих Троїцького району Ворошиловградської області, відповідач ОСОБА_4 придбав житловий будинок у с.Загіря Троїцького району (а.с.15-16).

Згідно з копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, складеного 22.07.1990 року, ОСОБА_2 належить житловий будинок у с. с.Загіря Троїцького району (а.с.12-14).

Як вбачається з відповіді КП БТІ від 11.10.2016 р. №234, за адресою: с.Загіря, вул.. Польова, буд.4, Троїцького району Луганської області, реєстрація відсутня. Замовником первинної інвентаризації в 1990 році виступав ОСОБА_2, архівна справа №3146/12. Загальна площа будинку складає: 47,3 кв.м., в тому числі житлова: 29,5 кв.м. На даній земельній ділянці розташовані такі будівлі: А-1ж, а,ґ житловий будинок; Б навіс; В сарай; Г,г убиральня; Д сарай; Е сарай; Ж сарай; 1-3 огорожа. За реєстрацією договору купівлі-продажу від 17.10.1972 року замовник в БТІ не звертався (а.с.20).

Відповідно до копії договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 17.08.2016 року ОСОБА_2 зі згоди своєї дружини ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №4, що розташований за адресою:вул..Польова, с.Загіря Троїцького району Луганської області (а.с.22-23)

Оформити вищезазначений правочин в нотаріальному порядку позивач та відповідачі не змогли, оскільки відповідачі відмовляються від нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно зі статтею 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Як вбачається зі змісту договору дарування житлового будинку від 17.08.2016 року, дарувальник передав обдаровуваному ключі від житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Сторони усвідомлюють, що цим актом підтверджено передачу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами обдаровуваному (а.с.23).

Відповідно до ч.2 статті 119 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

З огляду на вищезазначене, оскільки позивач домовився з відповідачами щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину дарування вищевказаного нерухомого майна, що підтверджується відповідними доказами, відповідачі не заперечують проти даного правочину, фактично відбулося повне виконання правочину. Даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального

посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочини на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно.

У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як він набув у власність зазначений житловий будинок №4 по вул.. Польова у с.Загіря Троїцького району Луганської області, однак у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину.

За таких обставин позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,11,60, 174, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул..Польова, будинок №4, с.Загіря Троїцького району Луганської області, який складається з: А-1ж, а,ґ житловий будинок; Б навіс; В сарай; Г,г убиральня; Д сарай; Е сарай; Ж сарай; 1-3 огорожа.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Крівоклякіна.

14.11.16