Справа № 396/2018/16-ц
Провадження № 2-о/396/134/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря: Артеменко В.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка цивільну справу за заявою ОСОБА_2, від імені якого діє представник ОСОБА_3, заінтересована особа державний реєстратор прав на нерухоме майно Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 акту на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_1, на земельну ділянку площею 5,79 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, виданого на ім'я ОСОБА_5. Вказаний факт просить встановити з метою реалізації права ОСОБА_2 на встановлення права власності. При зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, представник заявника 02.12.2016 року отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №32692888 від 02 грудня 2016 року, в зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Свою відмову державний реєстратор пояснив тим, що у вищезгаданому Державному акті на право приватної власності на землю прізвище власника земельної ділянки (заявника) було записане невірно, а саме: "ОСОБА_2", замість вірного "ОСОБА_2".

В судовому засіданні заявник та його представник ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, підтримали заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, заяву підтримує повністю.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини.

Заявник згідно даних паспорта - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

В матеріалах даної цивільної справи (а.с.6) міститься Державний акт на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_1, на земельну ділянку площею 5,79 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, який виданий 10 вересня 1998 року на ім'я ОСОБА_5.

З метою реалізація права власності ОСОБА_2 його представник ОСОБА_3 29.11.2016 року звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.

Однак, 02.12.2016 року представником заявника отримано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №32692888 від 02 грудня 2016 року, в зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с.18). Свою відмову державний реєстратор пояснив тим, що у вищезгаданому Державному акті на право приватної власності на землю прізвище власника земельної ділянки (заявника) було записане невірно, а саме: "ОСОБА_2", замість вірного "ОСОБА_2".

Згідно із ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 6 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. За змістом ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж передбачені частиною першою статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України.

Так, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте, не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому, в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначав, що в позасудовому порядку він не має можливості встановити зазначений факт.

Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження своїх доводів заявником надані до суду його копія паспорта, копія Державного акту на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_1, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку,свідоцтво про загальнообов'язкове соціальне страхування, пенсійне посвідчення на прізвище ОСОБА_2 та письмові свідчення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Письмові свідчення свідків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які суд не може прийняти як належний та допустимий доказ, так як свідки в судове засідання для безпосереднього допиту та дачі свідчень не з'явилися, заявник, представник не наполягали та не заявляли клопотання про їх обов'язковий допит.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що підтверджується зібраними по справі доказами та

подані особисті документи свідчать про належність саме заявнику ОСОБА_2 акту на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_1, на земельну ділянку площею 5,79 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, виданого на ім'я ОСОБА_5, тому суд вважає даний факт доведеним, а заява підлягає задоволенню тому суд приходить до висновку, що заява є обгрунтованою, в зв'язку з чим, підлягає задоволенню, оскільки без встановлення такого юридичного факту заявник позбавлений можливості вільно розпоряджатися належним майном, а саме переукласти договір оренди земельної ділянки з орендарем.

Керуючись п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 234, 256, 257 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_1, виданий 10 вересня 1998 року головою Рівнянської сільської ради, на земельну ділянку площею 5,7900 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом, яка розташована на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області на ім'я ОСОБА_5, належить заявнику ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О. А. Гарбуз