АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3451/16 Справа № 206/5803/15 Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А.О. Доповідач - Романюк М.М.
01 червня 2016 року м. Дніпропетровськ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції, 3-і особи: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", обслуговуючий кооператив "Садівниче товариство "Шиянка", про визнання права власності на самочинно побудоване нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 21 жовтня 2015 року. В обґрунтування заявлених та уточнених вимог посилалася на те, що вона є членом садівничого товариства "Шиянка". Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 17 лютого 2000 року за № 290 їй було передано у власність земельну ділянку площею 0,0629 га., яка розташована на території Самарського району міста Дніпропетровська садівничого товариства "Шиянка". На зазначеній земельній ділянці НОМЕР_1 у 1987 році вона побудувала двоповерховий дачний будинок літ.А-2, будову вбиральні літ.Б, будову сарая літ.В. Протягом 1987-2012 років нею, за власний рахунок, було побудовано житловий будинок. Рішенням виконавчого комітету Самарської районної у м.Дніпропетровську ради від 18 липня 2008 року був затверджений акт державної приймальної комісії від 08 травня 2008 року "Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" : дачний будинок А-2 розміром 4,84 х 8,0 м загальною площею 41,2 кв. м; сарай В площею 11,5 кв, м, убиральня Б - за адресою: АДРЕСА_1, будинок НОМЕР_1.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 20 серпня 2015 року позивачу відмовлено у державній реєстрації прав власності.

З урахуванням зазначеного просить суд визнати за нею право власності на самочинно побудоване нерухоме майно: дачний будинок літ.А-2 площею 41,2 кв.м., який складається з кухні, площею 5,9 кв.м., житлової кімнати 1, площею 14,5 кв.м., житлової кімнати 2, площею 6,9 кв.м., мансарди 2-й поверх, площею 14,0 кв.м.; убиральні літ.Б, сараю літ.В, площею 11,5 кв.м; розташованих на земельній ділянці НОМЕР_1.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року в задоволенні заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, згідно державного акту на право приватної власності на землю виданого 13 березня 2000 року, належить земельна ділянка НОМЕР_1, площею 0,0629 га, розташована на території садового товариства "Шиянка" Самарського району. Цільове призначення земельної ділянки - садівництво.

Рішенням ВК Самарської районної у м.Дніпропетровську ради №539 від 18.07.2008 затверджено акт державної приймальної комісії від 08.05.2008 "Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", а саме - дачного будинку, сараю, убиральні, які розташовані в АДРЕСА_1, будинок НОМЕР_1.

Рішенням Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області №23820515 від 20.08.2015, ОСОБА_2 відмовлено у державній реєстрації права власності на дачний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, будинок НОМЕР_1 у зв'язку зі встановленням факту проведення переобладнання дачного будинку з садового будинку за відсутності реєстрації права власності у встановленому чинним законодавством порядком на садовий будинок.

Статтями 328, 331 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На новостворене нерухоме майно (будівлі, споруди, жилий будинок тощо) зазначене право виникає з моменту завершення будівництва, а якщо законом передбачено прийняття такого майна в експлуатацію або воно підлягає державній реєстрації - з моменту вчинення цих дій.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Частиною 3 статті 35 ЗК України визначено, що земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

В свою чергу характеристику будинків та господарських споруд, які можуть бути зведені з метою обслуговування земельної ділянки та не потребують реєстрації наведено в положенні про Порядок прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт.

З аналізу вказаного положення вбачається, що поняття "необхідні будинки" охоплює присадибні будівлі, допоміжні (нежитлові) приміщення, а господарські споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій, до яких належать колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо та прибудови до них.

З урахуванням того, що земельна ділянка видавалась позивачу для ведення садівництва, згідно Статуту садового товариства його члени можуть споруджувати на виділеній земельній ділянці садовий будиночок за певних умов, які позивачем не виконані, приймаючи до уваги, що з приводу зміни цільового призначення земельної ділянки позивач до відповідних органів не зверталась, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді С.П.Котушенко

Т.П.Красвітна