Справа № 291/1785/14-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2016 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого- судді Грека М.М.

при секретарі- Кащук Л.С.

представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4

Про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (надалі за текстом - відповідач), про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Позов обґрунтовувала тим, що з 1990 р. позивач була знайома з відповідачем, у них склались гарні стосунки і вони весь час проживали однією сім»єю як чоловік і дружина. З того часу вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство . В обґрунтування необхідності встановлення факту прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 , у зв'язку з чим звернулась до суду. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав, що викладені у ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відхилити позов у повному обсязі пояснивши наступне, що позивачка ОСОБА_3 свідомо ввела в оману державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори про відсутність інших спадкоємців по закону. При розгляді справи в Апеляційному суді Житомирської області ОСОБА_3 підтвердила, що вона знала, що у ОСОБА_6 ( матері ОСОБА_5С.) є рідні сестри мати відповідачки та її рідна сестра ОСОБА_7 ( померла в 2007 році ). Ні відповідачка, ні її мати, ні тітка ОСОБА_7, ні двоюрідні сестри ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ніколи не знали і не бачили нібито його співмешканку ОСОБА_3.

Третя особа Вишгородська міська рада в судове засідання не зявилася.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї Постанови від 21.12.2007 р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

п.21 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано « При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки». В узагальненнях Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення « . Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами» вказано, що « Факт родинних відносин між фізичними особами (п.1ч.1ст.256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази:

1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником».

Ніяких документальних доказів факту проживання однією сім»єю ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_5 суду не надано.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_5 був прописаний в гуртожитку не відповідає дійсності. Він не був взагалі ніде зареєстрований, згідно довідки Вишгородського РВ УМВС України в Київській обл. ОСОБА_5 був знятий з реєстраційного обліку 30.05.1990 р. і до своєї смерті ніде не був зареєстрований. Чому ОСОБА_3Г не захотіла зареєструвати в своєму домі нібито свого чоловіка і де проживав на час своєї смерті ОСОБА_5 ні свідки ні ОСОБА_3 не було відомо і суду не було повідомлено. Один зі свідків прямо вказала, що останніх півроку вона не знала, де проживав ОСОБА_5

Так, суд критично оцінює покази свідків, оскільки останні не засвідчили, що були свідками відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як подружжя й ті були єдиною сім»єю й вели спільне господарство, свідки засвідчили, що ОСОБА_5 іноді приходив до ОСОБА_3 і допомагав їй по господарству. Ні один зі свідків навіть не міг вказати, де і в якій кімнаті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спільно проживали і чи були у них інтимні відносини як у чоловіка і жінки.

Фактично всі обставини справи свідкам відомі зі слів позивача, що ОСОБА_5 був чоловіком ОСОБА_3, й те, що бачили його в будинку ОСОБА_3

Судом так і не була встановлена дата народження молодшого сина ОСОБА_3 сама позивач відмовилась відповідати на це питання, свідки вказали різні роки народження і інших синів 1986,1978. Це вказує на небажання ОСОБА_3 вказувати дату народження свого найменшого сина, якого вона народила в період нібито проживання однією сім»єю з ОСОБА_5 від іншого чоловіка.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що позов в частині вимог про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на спадкове майно є необґрунтованим, недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач та померлий ОСОБА_5 не вели спільне господарство, не мали спільного побуту, не жили однією сім»єю, тобто не встановлений факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем однією сім»єю понад п»ять років до часу відкриття спадщини.

Належних і достовірних доказів ведення сторонами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сім'ї позивачем не надано. Обставини ведення сторонами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сім'ї, належними і допустимими доказами не доведені. А відтак, позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно, набутого під час спільного проживання, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11,15, 60, 61, 118, 119 120, ЦПК України, ст. ст. 3, 4, 74 СК України, ППВСУ від 31.03. 1995 року № 5 № « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення «, ППВСУ від 21.12.2007 року № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя « суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно відмовити повністю.

З повним рішенням сторони можуть ознайомитися 17.02.2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Грек.