Справа № 667/6786/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого: судді: Майдан С.І.

при секретарі: Скоробогатовій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Херсонська регіональна біржа нерухомості про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, третя особа Херсонська регіональна біржа нерухомості про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок. Свої вимоги обґрунтував тим, що 29.08.2001 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу № 803 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними спорудами, яке розташоване у м. Херсоні, вул. Пролетарській, 83.Даний договір був укладений на Херсонській регіональній біржі нерухомості і відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під номером 803 від 29.08.2001 року.Положенням п. 10 даного договору передбачено, що подальше його нотаріальне посвідчення не потрібно. Умови укладеного договору купівлі-продажу були повністю виконані ОСОБА_2 та продавцем, після чого він був зареєстрований у Херсонському державному бюро технічної реєстрації. З того часу ОСОБА_2 постійно проживає у даному будинку.У ОСОБА_2 виникла необхідність розпорядитися даним будинком. Однак, нотаріусом їй було відмовлено у посвідченні будь-яких правочинів щодо цього будинку, так як договори купівлі-продажу земельних ділянок, єдиних майнових комплексів, житлових будинків (квартир) або іншого нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Внаслідок невизнання дійсності договору купівлі-продажу державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 не може розпорядитися належним їй житловим будинком. Просив визнати дійсним договір купівлі-продажу № 803 від 29.08.2001 року домоволодіння № 83 з надвірними спорудами та будівлями по вул. Пролетарській в м. Херсоні, укладений на Херсонській регіональній біржі нерухомості між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_2 право власності на зазначений житловий будинок.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його з зазначених в позовній заяві підстав. В останнє судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов в частині визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним підтримує, просить його задовольнити, провести розгляд справи без участі сторони позивача на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Позовні вимоги в частині визнання права власності на житловий будинок просив залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 12.02.2016 року позовні вимоги в частині визнання права власності на житловий будинок залишені без розгляду.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що вона не ухилялася та не ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, за яким вона з ОСОБА_2 досягла усіх істотних умов. Позивачем було запропоновано оформити угоду на товарній біржі, тому вона погодилася оформити угоду саме так. Крім того, вказала на той факт, що житловий будинок з надвірними будівлями, який був предметом купівлі-продажу між сторонами за угодою , на даний час не існує, так як знесений повністю та земельна ділянка вільна.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, інвентарної справи на житловий будинок, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № 803 від 29.08.2001 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, остання придбала домоволодіння з надвірними спорудами, що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Пролетарська, 83, за 1000 грн., які продавець отримала повністю до підписання контракту на біржі. Зазначений договір укладений на Херсонській регіональній біржі нерухомості. Договір нотаріально не посвідчувався. Пунктом 10 договору передбачено, що подальшого його нотаріального посвідчення не потрібно. ( а.с.9).

Зазначений договір купівлі - продажу зареєстровано в Херсонському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №150 від 19.09.2001 року.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2015 року № 356/02-31 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 ОСОБА_2 відмовлено у оформлені договору відчуження домоволодіння № 83, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Пролетарська, оскільки відсутнє нотаріальне посвідчення даного договору, не надано оцінку нерухомого майна, довідку про зареєстрованих у вищезазначеному обєкті, відомості про кадастровий номер земельної ділянки ( а.с.51).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на спірні правовідносини, які є предметом розгляду, поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Згідно ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 128 цього Кодексу встановлено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 47 УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Правило ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР про визнання угоди дійсною не може бути застосоване, якщо сторонами не досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди зареєстровані на біржі нотаріальному посвідченню не підлягають.

Але на той час діяли також і нормативні акти, якими встановлений обовязковий нотаріальний порядок посвідчення угод купівлі-продажу нерухомого майна відповідно до вимог ст.227 ЦК УРСР та ч.1 ст.55 Закону України «Про нотаріат».

Міністерство юстиції України 10 квітня 1998 року у листі за№17-12/44 дало розяснення щодо нотаріальної практики посвідчення угод купівлі-продажу нерухомого майна, здійснених через товарні біржі. У цьому листі, зокрема, зазначається, що виходячи з вимог ст.227 ЦК УРСР такі договори підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги згідно зі ст.47 ЦК УРСР тягне недійсність договору.

Закон України «Про товарну біржу» є загальним стосовно укладення договорів і спеціальними є норми закону про нотаріальне посвідчення договорів нерухомості. Такою є правова позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлена у низці його судових рішень.

Виходячи із наведених норм матеріального права, суд приходить до висновку про необхідність про відсутність підстав для задоволення позову про визнання угоди дійсною.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61,209 ч. 3,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа - Херсонська регіональна біржа нерухомості про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним відмовити в звязку з його необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з моменту виготовлення повного тексту рішення.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення виготовлено 18.02.1016 року