Справа № 203/5319/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторма 2» заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо: заявлено вимогу, не передбачену ст.96 цього Кодексу; із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Як розяснено в п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 року, до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Отже, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право, та наявністю документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Проте, як вбачається з заяви про видачу судового наказу, в даних правовідносинах виникає спір про право, оскільки до заяви не надано доказів щодо розміру встановленої, нарахованої та невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, періоду їх нарахування, а також відповідної довідки боржника або інших документів, що підтверджують нарахування відповідних сум та причин їх невиплати, які б свідчили про відсутність спору про розмір сум, належних заявниці при звільненні.

Таким чином, оскільки заявлені ОСОБА_1 вимоги не є безспірними, у відповідності до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України слід відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.96,100 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторма 2» заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку.

Розяснити заявниці її право на звернення з тими самими вимогами до суду в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо предявлення позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак