РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2016 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого- судді Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 та Паспортного відділення (СГІРФО) Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області за участю третіх осіб: Львівського комунального підприємства « Вулецьке» та Львівської міської ради про виселення ОСОБА_1 із квартири № 50 в будинку № 8 по вулиці академіка Лазаренка у м. Львові без надання іншого житлового приміщення та зобов'язання Паспортне відділення (СГІРФО) Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області зняти ОСОБА_1 з реєстрації у квартирі № 50, будинку № 8 по вулиці академіка Лазаренка у м. Львові, стягнувши з відповідача на користь позивача судові витрати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовними вимогами до ОСОБА_1, Паспортного відділення ( СГІРФО) Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області за участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача про виселення відповідача ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, та зобов'язання відповідача - Паспортне відділення ( СГІРФО) Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області зняти ОСОБА_1 з реєстрації за спірною адресою із стягненням з останнього судових витрат.

11 лютого 2015 року позивач позовні вимоги уточнив, просить виселити відповідача ОСОБА_1 із спірного жилого службового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , без надання іншого житлового приміщення, зобов"язати Паспортне відділення Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області зняти відповідача із реєстраційного обліку та стягнути із відповідача судові витрати.

Дана справа перебуває на розгляді Франківського районного суду м. Львова з вересня 2014 року та з 30 червня 2015 року у даного складу суду, у звязку із предачею справи.

В ході судового розгляду, позивач неодноразово змінював позовні вимоги міняючи час від чсу підстави до зобовязання ан виселення відповідача, остаточно визначившись в судовому засіданні від 15 лютого 2015 року.

Згідно уточнених позовних вимог, позивач покликаючись на вимоги ст. 107 -110 Житлового Кодексу та у загальному на цивільний Кодекс, просить постановити рішення, яким виселити ОСОБА_1 із квартири № 50 в будинку № 8 по вулиці академіка Лазаренка у м. Львові без надання іншого житлового приміщення та зобов'язати Паспортне відділення (СГІРФО) Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області зняти ОСОБА_1 з реєстрації у квартирі № 50, будинку № 8 по вулиці академіка Лазаренка у м. Львові, а також стягнувши з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог покликається на те, що на обслуговуванні ЛКП "Вулецьке" знаходиться квартира АДРЕСА_3, що належить Львівській міській раді.

Основним квартиронаймачем була ОСОБА_2, що проживала там разом із своєю сім"єю: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

На підставі Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.05.2014 року № 348 на прізвище ОСОБА_2 із сім"єю в складі 4 осіб оформлено ордер на квартиру № 17 у будинку № 16-в на вул. Демнянській, який видано 27 травня 2014 року.

Проте, звертає увагу позивач, на даний час квартиру не вивільнено, у ній продовжує проживати ОСОБА_1. Із покликанням на вказані вище норми ЖК України, який регулює статус службового житла, вважає, що коли особа, якій у зв"язку із трудовими відносинами було надане службове житлове приміщення, або жиле приміщення в сімейному гуртожитку, залишила сім"ю і жиле приміщення, але трудових відносин не припинила, ця обставина не може бути підставою для задоволення позову про виселення членів сім"ї, оскільки наймач таких жилих приміщень втрачає право користування ними та підлягає виселенню з них разом із членами сім"ії при припиненні трудових відносин у випадках передбачених ст.ст. 125, 124, 132 ЖК України. Просить позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав. Пояснення дав аналогічні викладеним в ньому, просив позов задоволити. Додатково пояснив, що визнає факт того, що відповідач вселився у спірну квартиру законно.Також підтвердив, що Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 312 від 10.07.2014 року, копія якого міститься в матеріалах справи, змінено договір найму житлових приміщень, а саме, такий укладено з відповідачем ОСОБА_1, щодо спірної квартири АДРЕСА_4. Договір найму ні на час звернення до суду, ні на даний час, не розірваний. Звернув увагу, що стороною позивача, скеровано листа до виконавчого комітету Львівської міської ради про скасування п.1.2. розглядуваного Розпорядження , однак відповіді досі не отримано, а пункт розпорядження, що стосується відповідача не скасований.

Представник позивача в судовому засіданні так і не зміг змотивувати підстави позовних вимог та чому саме вважає, що позивач підлягає виселенню з підстав, передбачених ст.ст.10 -110 ЖК України.

Відповідач в судове засідання не прибув, направив представника, який в судовому засідання проти позову заперечив, наголосив, що такий є безпідставним з огляду на те, що із його довірителем укладено договір найму, що є діючим, даний договір укладено за два місяці як позивач звернувся до суду з даним позовом. Договір укладено на підставі Розпорядження позивача № 312 від 10.07.2014 року і таке розпорядження, як і сам договір не скасовані.

Представник відповідача - паспортного відділення Франківського РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області в судове засідання не прибув. Подав заяву про слухання справи за його відсутності, у зв"язку із великою завантаженістю в роботі.

Представник третьої особи ЛКП "Вулецьке" в чергове судове засідання не прибув, хоч був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив, як і представник третьої особи - Львівської міської ради.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши фактичні обставини та перевіривши їх доказами наданими сторонами, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Ст. 109 ЖК України визначає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Судом встановлено, що згідно наданих довідок ЛКП "Вулецьке", квартира АДРЕСА_3, має стан державної ( ас. 6, 96 ). Будь - яких інших даних про належність квартири стороною позивача не надано.

Законність вселення відповідача ОСОБА_1 у спріну кваритру № 50 по вулиці Є Лазаренка , 8, представник позивача визнав в судовому засіданні, як визнав і той факт, що позивач на даний час проживає у спірній квартирі на підставі договору найму, що укладений відповідно до Рішення Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 312 від 10 лип7ня 2014 року. Договір не розірвано, а Розпорядження не скасовано.

Отже, Судом достеменно встановлено, що відповідач проживає у даній квартирі на законних підставах, які випливають з цивільно - правових відносин, що документально оформлені між позивачем та відповідачем.

У даному випадк, покликання позивача на ст.ст. 107 - 110 ЖК України, як на підставу для виселення та зняття з реєстрації, є гіпотетичним твердженням та суперечить самому змісту вказаних норм Закону.

Твердження позивача про звернення до виконавчого комітету Львівської міської ради із вимогами про скасування п.1.2 Розпорядження № 312 від 10 липня 2014 року, не може визнаватися судом справедливою статисфакцією, оскільки вказане є доказом, що грунтується на припущенні.

В своїх позовних вимогах позивач звертає увагу суду, що відповідач підлягає виселенню оскільки однією із умов надання сім»ї ОСОБА_2, матері відповідача квартири, було вивільнення у добровільному порядку квартири АДРЕСА_5, що й підтверджується наявним в матеріалах справи зобов»язанням гр.. ОСОБА_2 квартиру разом із членами сімї та передати вказану квартиру в розпорядження Львівської міської ради для нужд Управління Служби Безпеки України у Львівській області.

Навіть, якщо припустити та розглядати позовні вимоги у даному ракурсі, то доказів того, що гр.. ОСОБА_2 та члени її сім»ї дійсно отримали ордер на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_6 та вселилися в неї складом сім»ї з чотирьох осіб, позивачем не надано.

Проте, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.60 ЦПК України, обовязок доказування покладається на сторін, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до беззаперечного висновку висновку про відсутність підстав, передбачених ЖК України, для виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_4, у тому числі й з підстав, передбачених ст.ст. 107 -110 ЖК України, на які покликається позивач, а тому в задоволенні позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради слід відмовити за безпідставністю такого. .

Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідача, то така теж задоволенню не підлягає, у звязку з відсутністю підстав для виселення, а крім того, статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, похідними умовами для зняття з реєстраціє є, у тому числі й виселення, у задоволенні якого суд відмовляє за відсутністю підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 57-61, 88, 169, 208-210, 212- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити позивачу у задоволенні уточнених позовних вимог про виселення ОСОБА_1 із квартири № 50 в будинку № 8 по вулиці академіка Лазаренка у м. Львові без надання іншого житлового приміщення та зобовязання Паспортне відділення (СГІРФО) Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області зняти ОСОБА_1 з реєстрації у квартирі № 50, будинку № 8 по вулиці академіка Лазаренка у м. Львові із стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат, за безпідставністю таких.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через суд, що ухвалив рішення

Суддя В. Кузь