Номер провадження: 22-ц/785/1267/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановила:

У червні 2005 року позивач (уточнюючи свої позовні вимоги) звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив розподілити спадкове майно в рівних частках у відповідності до варіанту розподілу спадкового майна, визначеного судовою експертизою; визнати за ним право власності на ? частину спадкового майна, яке складається з: трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 0,06 гектари для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м «Чорноморка», 2-й провулок Амундсена, 5/4; земельної ділянки площею 0,58 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м «Дружний», вул. Вільямса, 43, Перша лінія, 23 - 28, і яка є результатом об'єднання шести земельних ділянок - площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м «Дружний», вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 23, площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м «Дружний», вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 24, площею 0,08 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м «Дружний», вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 25, площею 0,12 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м «Дружний», вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 26, площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м «Дружний», вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 27, площею 0,08 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м «Дружний», вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 28; автомобіля ОСОБА_8 Є, 1994 року випуску, держ. номер НОМЕР_1; нежилих приміщень салону та магазину за адресою: м. Одеса, Соборна площа, 2.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 травня 2005 року загинула у автомобільній катастрофі його мати, ОСОБА_9, після її смерті відкрилась спадщина, яку в рівних частках мали успадкувати її діти ОСОБА_3 і ОСОБА_5.

Однак, після відкриття спадщини виявилось, що власниками спадкових земельних ділянок є ОСОБА_10 і ОСОБА_7, в звязку з чим, позивач звертався до суду і оспорював їх право, а також був вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 стосовно спадкового майна у вигляді земельних ділянок, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів належності цього майна ОСОБА_9, що стосується трьохкімнатної квартири по вул. Ак. Корольова та автомобіля ОСОБА_8, 1994 року випуску, суд зазначив, що правом звернення до суду з позовними вимогами щодо оформлення права на спадщину особа наділяється лише після відмови нотаріуса в оформленні такого права, але матеріали справи такої відмови не містять.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині розподілу спадкового майна, яке складається з нежилих приміщень салону та магазину за адресою: м. Одеса, Соборна площа, 2, суд виходив з того, що свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення салону та магазину, видане ОСОБА_5 12.04.2006 року на підставі розпорядження Приморської РА ОМР від 28.02.2006 року № 374, скасоване не було та недійсним у судовому порядку не визнавалось, що не дає суду вважати зазначене майно спадковим.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 02 травня 2005 року померла ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-ЖД № 014002, актовий запис за № 4198 (т. 1, а.с.18).

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_9 є її діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-УР № 0739338 (т.2, а.с.62), та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АВ № 495288 (т.2, а.с.70)

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці у визначений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Як зазначали сторони в своїй заяві, до спадщини, зокрема, входила квартира АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі свідоцтва № 1107 про право власності на квартиру від 20.11.1996 року (т. 2, а.с.65).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні докази, які би свідчили про перешкоди в отриманні позивачем свідоцтва про право власності, та позивачем не надано відмови нотаріуса у отриманні свідоцтва про право на спадщину на ? частини зазначеної квартири.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Правом звернення до суду з позовними вимогами щодо оформлення права на спадщину особа наділяється лише після відмови нотаріуса в оформленні такого права.

Але, як вже було зазначено вище, жодних відмов нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадкування ? частини квартири АДРЕСА_2 матеріали справи не містять, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині, з чим колегія суддів повністю погоджується.

Судом першої інстанції з цих же підстав, обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову в частині позовних вимог щодо автомобіля ОСОБА_8, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які би перешкоджали сторонам отримати право на спадкування вказаного автомобіля у встановленому законом порядку.

Що стосується спадкового майна у вигляді земельних ділянок, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2005 року (т. 1, а.с.77-78) визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого на території Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м "Чорноморка", 2-й провулок Амундсена, 5/4, та земельних ділянок № 23 площ. 0,1 га, № 24 площ. 0,1 га, № 25 площ. 0,08 га, № 26 площ. 0,12 га, № 27 площ. 0,1 га, № 28 площ. 0,08 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованих на території Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Вільямса, 43, Перша лінія, укладений між ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності ВАВ № 645683 від 12 березня 2003 року та ОСОБА_10 15 лютого 2005 року.

За ОСОБА_10 визнано право власності на земельні ділянки площею 0,06 га за адресою: Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с.Мізікевича, ж/м "Чорноморка", 2-й провулок Амундсена, 5/4, № 23, площею 0,1 га, № 24 площею 0,1 га, № 25 площею 0,08 га, № 26 площею 0,12 га, № 27 площею 0,1 га, № 28 площею 0,08 га за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с.Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Вільямса, 43, Перша лінія.

На підставі зазначеного рішення на імя ОСОБА_10 були складені два державних акта на право власності на земельну ділянку - держаний акт серії ЯА № 359330, зареєстрований в книзі реєстрації Одеської регіональної філії ЦДЗК 26.05.2005 року за № 94 на ділянку площею 0,060 гектари для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м Чорноморка, 2-й провулок Амундсена, 5/4 (т. 2, а.с.15 ), і державний акт серії ЯА № 359311, зареєстрований 26 травня 2005 року за № 95, - на земельну ділянку площею 0,58 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, 23 28, і яка є результатом обєднання шести земельних ділянок - площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 23, площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 24, площею 0,08 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 25, площею 0,12 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 26, площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 27, площею 0,08 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 28 (т. 2, а.с.14).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2006 року рішення Київського райсуду м. Одеси від 13 квітня 2005 року залишено без змін (т. 1, а.с.69-71).

25 листопада 2006 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м Чорноморка, 2-й провулок Амундсена, 5/4, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_11 (т. 2, а.с.31).

Ухвалою Верховного Суду України від 04 квітня 2007 року рішення Київського райсуду м. Одеси від 13 квітня 2005 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2006 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до Овідідопольського райсуду Одеської області (т. 1, а.с.169-172).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 грудня 2007 року (т. 1, а.с.166-168), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 червня 2008 року (т.1, а.с.162-165) та ухвалою Верховного Суду України від 09 лютого 2009 року (т.1, а.с.161), в задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання угоди недійсною та визнання права власності на земельні ділянки: площею 0,06 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Чорноморка, 2-й провулок Амундсена, 5/4; площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 23; площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 24; площею 0,08 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 25; площею 0,12 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 26; площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 27; площею 0,08 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 28, відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2009 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про поворот виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2005 року та скасована державна реєстрація права власності на земельні ділянки на імя ОСОБА_10 з вилученням інформації з АС ДЗК про право власності на земельні ділянки.

В подальшому рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 лютого 2010 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_10 та ОСОБА_7 та визнано недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м Чорноморка, 2-й провулок Амундсена, 5/4, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_7, посвідчений 25 листопада 2006 року приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_11,

- витребувано з незаконного володіння ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м Чорноморка, 2-й провулок Амундсена, 5/4, шляхом зобовязання звільнити зазначену ділянку, для зарахування у спадкове майно, частину якого має успадкувати ОСОБА_3 після відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_9,

- витребувано з незаконного володіння ОСОБА_10 земельну ділянку площею 0,58 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Вільямса, 43, Перша лінія 23- 28, шляхом зобовязання звільнити зазначену ділянку, для зарахування у спадкове майно, частину якого має успадкувати ОСОБА_3 після відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_9 (т. 1, а.с.155-157).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2010 року задоволена апеляційна скарга ОСОБА_3 та скасовано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_7 до Таїровської селищної ради, та прийнято нове рішення, згідно якого у позові ОСОБА_7 до Таїровської селищної ради про визнання права власності на самочинне будівництво, яке знаходиться за адресою: Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м "Чорноморка", 2-й провулок Амундсена, 5/4 відмовлено у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2011 року задоволена апеляційна скарга ОСОБА_3 та скасовано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_10 до Таїровської селищної ради, та прийнято нове рішення, згідно якого у позові ОСОБА_10 до Таїровської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок із господарчими спорудами за адресою: Перша лінія, 23-28, вул. Вільямса, 43 житловий масив Дружний, с. Мізікевича Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, відмовлено у повному обсязі, і допущено поворот виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 травня 2007 року шляхом скасування державної реєстрації права власності на імя ОСОБА_10 на зазначений будинок.

Відповідно до інформаційних довідок з реєстру прав власності на нерухоме майно № 879, 880 від 21 квітня 2011 року державна реєстрація права власності ОСОБА_7 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м "Чорноморка", 2-й провулок Амундсена, 5/4 і державна реєстрація права власності ОСОБА_10 на будинок житловий з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Перша лінія, 23-28, вул. Вільямса, 43, житловий масив Дружний, с. Мізікевича Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, - скасовані.

На думку позивача, у звязку із скасуванням підстав набуття права власності на нерухоме майно ОСОБА_7 і ОСОБА_10, спадкове майно після померлої 02 травня 2005 року ОСОБА_9, складається, крім вищезазначеного, з:

- земельної ділянки площею 0,06 гектари для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, ж/м «Чорноморка», 2-й провулок Амундсена, 5/4;

- земельної ділянки площею 0,58 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с.Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Вільямса, 43, Перша лінія, 23 - 28, і яка є результатом об'єднання шести земельних ділянок:

1. площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 23,

2. площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 24,

3. площею 0,08 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 25,

4. площею 0,12 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 26,

5. площею 0,1 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 27,

6. площею 0,08 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Вільямса, 43, Перша лінія, ділянка 28.

Але, як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять жодних доказів того, що вказане нерухоме майно належало ОСОБА_9, померлої 02 травня 2005 року.

В матеріалах справи містяться ксерокопії шести договорів дарування вищезазначених земельних ділянок, укладених 12.04.2002 року між ОСОБА_12, що представляв інтереси власників, та ОСОБА_9, де зазначено, що земельні ділянки під №№ 23-28 розташовані на землях, що розташовані у ЖБТ «Сузір`я», вул. Вільямса, 43, 1 лінія, та знаходяться у віданні Таїровської сільради Овідіопольського району Одеської області (т.1, а.с.11-16), в той час як позивач просив визнати за ним право власності на ? частину земельних ділянок №№ 23-28, що розташовані у с. Мізікевича, ж/м «Дружний» вул. Вільямса, 43, але жодних підтверджень того, що вказані земельні ділянки є спадковим майном не надав, за рахунок чого виникла зміна адрес земельних ділянок не пояснив, доказів їх реєстрації за померлою не предявив.

Крім того, відповідно до листа Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 09.08.2010 року інформація щодо реєстрації за ОСОБА_9 земельних ділянок відсутня.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за час тривалого перебування справи у суді позивач мав достатньо часу для забезпечення доказів на підтвердження своїх вимог.

Щодо позовних вимог стосовно спадкового майна, яке складається з нежилих приміщень салону та магазину за адресою: м. Одеса, Соборна площа, 2, то в цій частині колегія суддів також погоджується з висновками суд першої інстанції з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору дарування від 24.09.2003 року, що був укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (від якої на підставі довіреності діяла її донька ОСОБА_9О.), остання набула права власності на квартиру № 2 у будинку № 2 по Соборній площі в м. Одесі.

02 червня 2004 року ОСОБА_14 померла, після чого щодо її майна була відкрита спадщина.

Спадкоємцями першої черги була донька померлої ОСОБА_9, яка одна звернулася з заявою про прийняття спадщини, але не встигла отримати спадщину, оскільки 02 травня 2005 року померла.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 є онуками ОСОБА_14, які мали отримати право власності на вказану квартиру.

01 липня 2005 року та 30 вересня 2005 року спадкоємці звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

У процесі прийняття спадщини у 2005 році ОСОБА_3 стало відомо, що квартира № 2 у будинку № 2 по Соборній площі в м. Одесі вибула із спадкового майна на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 травня 2005 року.

Проте на теперішній час рішення Малиновського районного суду м. Одеси скасовано, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.11.2008 року і справу передано на новий розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року задоволено зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Одеська міська рада про визнання права власності у рівних частках на квартиру № 2 у будинку № 2 по Соборній площі в м. Одесі в порядку спадкування за законом.

Позивач зазначив, що вказане рішення суду не може бути зареєстровано у належному порядку, оскільки функціональне призначення квартири було змінено, переведено із жилого до нежитлового фонду і до теперішнього часу зареєстровано за іншими власниками.

Але, відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення салону та магазину, видане ОСОБА_5 12 квітня 2006 року на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.02.2006 року за № 374 (т.3, а.с.88), скасовано не було та недійсним у судовому порядку не визнавалось, то зазначене не дає можливості вважати, що приміщення салону та магазину є спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_14.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_4 просив розподілити спадкове майно між сторонами відповідно до варіанту розподілу спадкового майна, визначеного судовою будівельно-технічною експертизою.

Ухвалою суду від 17.12.2013 року була призначена судова будівельно-технічна експертиза для визначення варіантів розподілу спадкового майна.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 7275 надано 4 варіанти розподілу спадкового майна, при цьому до нього включено майно, яке взагалі не було предметом спору, а саме: житлові будинки, розташовані по 2-му пров. Амундсена, 5/4 та по вул. Перша лінія, 23-28, вул. Вільямса, 43, будь-які правовстановлюючі документи на які в матеріалах справи відсутні, що, як правомірно зазначив суд першої інстанції, унеможливлює розгляд позовних вимог у цій частині.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

На підставі зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши усі матеріали справи, ухвалив обґрунтоване, законне рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_15

ОСОБА_16

ОСОБА_2