АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1946/2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Шевченко Л.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої

ОСОБА_2

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2015 р.

в справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_1, які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 3-особа: Служба у справах дітей Солом'янської у м. Києві державної

адміністрації

про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення

та за зустрічним позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та

в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ТОВ «Кредитні ініціативи»,

ОСОБА_3, 3-особа: Служба у справах дітей Солом'янської у м. Києві

державної адміністрації

про встановлення нікчемності договору про передачу прав за іпотечним договором

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2015 р. задоволено позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_1, які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, 3-особа: Служба у справах дітей Солом'янської у м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Так, вказаним рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17.06.2008 р.;

виселено ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла та стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір у розмірі 3654 грн.

На підставі ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-УІІ від 3 червня 2014 р. відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення на час дії вказаного закону; в задоволені зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, просить скасувати це рішення в частині задоволення первісних позовних вимог та постановити нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 17.06.2008 р. ВАТ «Сведбанк»» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 2706/0608/71-349, за умовами якого банк зобов'язався надати йому грошові кошти - кредиту у розмірі 146 800 дол.США на строк з 17.06.2008 р. по 17.06.2038 р. зі сплатою 11,9 % річних (а.с.7-11).

Банк виконав свої зобов'язання за договром кредиту, що підтверджується письмовими документами на видачу готівки (а.с.12).

З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 17.06.2008 р. ВАТ Сведбанк» та ОСОБА_3 уклали іпотечний договір №2706/0608/71-349-Z-1, який посвідчений приватним нотаріусом Київського ііського нотаріального округу Скляром О.Л. (а.с.13-14).

Згідно зазначеного іпотечного договору предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною пл.58,70 кв.м, житловою пл.42,00 кв.м, яка належить відповідачу ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.06.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляром О. JI. (а.с.15).

У вказаній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі та їхня неповнолітня дочка, що підтверджується довідкою форми №3 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 07.04.2014 р. № 824 (а.с. 16).

28.11.2012 р. ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали .договір факторингу №15, відповідно до умов якого банк передав (відступив) фактору за кредитними та забезпечувальними договорами право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків (а.с.40-44).

Також, 28.11.2012 р. ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) уклали договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт передав (відступив) фактору за кредитними договорами право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків (а.с.47-58).

Крім того, 28.11.2012 р. ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір про передачу прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. (а.с.59).

За умовами цього договору новий іпотекодержатель ТОВ «Кредитні ініціативи» отримав право вимоги за іпотечними договорами, у тому числі і за іпотечним договором №№2706/0608/71-349-Z-1 від 17.06.2008 р. (а.с. 59-62).

Судом також встановлено, що відповідач своїх зобов»язань за кредитним договором не виконував.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 1.06.2015 р. у відповідача ОСОБА_3 виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму - 6 874177,93 , яка складається з : 143 943,12 дол.США (3 029 747,46 грн.) - заборгованість за кредитом; 99 921,82 дол.США (2 103 177,15 грн.) - заборгованість за процентами; 82 726,84 дол.США (1 741 253,32 грн.) - заборгованість за пенею за останніх 12 місяців.

Таким чином, встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що первісний позов належить задовольнити повністю, а у задоволенні зустрічного позову належить відмовити з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На підтвердження оплати загальної суми прав вимоги позивач надав довідку № 447 від 02.10.2013 р., відповідно до якої ТОВ «ФК «Вектор Плюс» здійснило розрахунок з ПАТ «Сведбанк» у повному обсязі та в порядку, встановленому умовами договору факторингу № 15 від 28.11.2012 р., укладеному між ПАТ «Сведбанк» та TOB «ФК «Вектор Плюс» (а.с. 45).

Здійснення розрахунків в повному обсязі між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» відповідно до договору факторингу від 28.11.2012 р. підтверджуються повідомленням ТОВ «ФК «Вектор Плюс» № 448 від 02.10.2013 р. (а.с. 46).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання : або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати процентів, внаслідок чого виникала заборгованість. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, складеним та завіреним позивачем (а.с.26).

Згідно ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суди повинні розглядати питання можливості застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі.

Так, позивач обрав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду з реалізацією предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Згідно ч.1 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» при обранні такого способу реалізації предмета іпотеки необхідно встановити початкову ціну предмета іпотеки.

Згідно п.42 постанови №5 Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних відносин», суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Оскільки, позивач визначив початкову ціну предмета іпотеки саме таким чином, то суд правильно вважав за можливе визначити початкову ціну предмета іпотеки в обраний позивачем спосіб.

Згідно ч.2 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Згідно ч.1 ст.40 цього Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

З аналізу статті 109 ЖК випливає, що виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, здійснюється без надання іншого постійного жилого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Згідно п.43. постанови №5 пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» роз'яснено, що згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

Таким чином, із урахуванням всіх обставин справи, суд правильно вважав вимоги позивача в частині виселення відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки, обґрунтованими.

Також, відповідно вимог до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 7.06.2014 р., не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України і позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентамиУкраїни в іноземній валюті, та за умови, що : таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; що загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Тому, суд правильно вважав, що рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення належить відстрочити на час дій вказаного закону.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог зустрічного позову про встановлення нікчемності договору про передачу прав за іпотечним договором, оскільки, він не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, та є необґрунтованим.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення первісного позову та відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 - відхилити, а рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 6.10.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :