Провадження № 2/235/1485/16
Справа № 235/3048/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна та резолютивна частини)
3 червня 2016 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
при секретарі Іванченко І.О.
за участю представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" про відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійську Донецької області, -
В травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Вугільна компанія Краснолиманська (далі ДП ВК Краснолиманська) про відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві, та його наслідками, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійську Донецької області. В обґрунтування позову позивач послався на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 18 червня 1980 року по 31 березня 2016 року. 10 червня 2015 року о 20 годині 10 хвилин під час виконання обов'язків гірника з ремонту гірничих виробок на дільниці МДРСУ (в) з ним стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він оступився, втратив рівновагу, впав на ґрунт на ліву ногу, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого двокісткового перелому лівої голені зі зміщенням. Внаслідок нещасного випадку на виробництві йому було встановлено 25% втрати професійної працездатності. Нещасним випадком на виробництві йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він пі час отримання травми відчував гострий фізичний біль, досить тривалий період часу був вимушений пересуватися за допомогою милиць, внаслідок чого були порушені його звичайні життєві зв'язки, нормальний хід його життя. Тривалий час він не міг нормально рухатись, оскільки необхідно було виключати навантаження на ноги, що порушувало його відпочинок. Він вимушений був періодично проходити курси лікування, приймати ліки, що також порушувало звичайний перебіг його життя. Оскільки втрата працездатності спричинила позивачеві фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних звязків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, йому заподіяна моральну шкоду, яку просив відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 50.000 грн.
Позивач про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутністю.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутність свого представника на розсуд суду.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.
Позивач працював в ДП ВК Краснолиманська з 18 червня 1980 року по 31 березня 2016 року, звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсіюза ст.38 КЗпП України.
10 червня 2015 року о 20 годині 10 хвилин під час виконання трудових обовязків гірника з ремонту гірничих виробок з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він оступився, втратив рівновагу і впав на ґрунт на ліву голінь і отримав закритий двокістковий перелом лівої голені зі зміщенням, про що було складено акт проведення розслідування нещасного випадку, затверджений генеральним директором ДП "ВК "Краснолиманська" 15.06.2015р., акт № 12 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений генеральним директором ДП "ВК "Краснолиманська" 15.06.2015р.
За висновками МСЕК від 28 грудня 2015 року позивачу вперше встановлено втрату професійної працездатності за виробничою травмою в розмірі 25% з 28 грудня 2015 року по 1 січня 2017 року, визначена потреба в медикаментозному, оперативному лікуванні.
Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.
Згідно з розясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.
Судом установлено, що позивач працював у ДП "ВК "Краснолиманська", яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці.
Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.
Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у звязку з ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням трудових обовязків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих звязків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту проведення розслідування нещасного випадку, акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, довідки МСЕК, витягами з історії хвороби позивача.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже ствердження представника відповідача про необхідність встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК є безпідставним.
При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоровя, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу у медичній та соціальній допомозі.
Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, що складаються з судового збору, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати.
Відповідно до ст. ст.153, 233, 234, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст.60, 88, 213-213 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства "Вугільна компанія "Красналиманська" в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесяти однієї) гривні 20 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Г.В. Назаренко