Провадження № 2/161/257/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.11.2009 року укладено кредитний договір №VOXRFS03801645, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 3672 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, відповідач свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 30.10.2013 року загальна сума його боргу становить 15158,36 грн.

В звязку з чим, просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 09.11.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №VOXRFS03801645, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 3672 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 4-7).

Згідно п.п. 4.1. умов надання споживчого кредиту за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві (а.с. 6 зворот).

Відповідно до п. 5.1. умов надання споживчого кредиту про порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу (а.с. 7).

Згідно п. 5.3. умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 7).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як зясовано в судовому засіданні із представлених суду розрахунку заборгованості, станом на 30.10.2013 року ОСОБА_2 нарахована заборгованість за кредитом в розмірі 15158,36 грн., з яких: 388,41 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 13571,93 грн. пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 698,02 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 3).

Статтею ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Отже, на підставі представлених і досліджених судом письмових доказів, розрахунку заборгованості підтверджується факт заборгованості у відповідача перед банком станом на 10.09.2010 року в розмірі 2562,42 грн., яка була погашена боржником шляхом добровільної передачі банку ноутбука і виручених коштів, про що свідчить акт про передачу заставленого майна і платіжне доручення (а.с. ). Тобто залишилась непошаною лише заборгованість по комісії та штрафні санкції.

Водночас, суд зважає на пояснення відповідача стосовно застосування спеціальних строків позовної давності в частині нарахованої заборгованості по комісії.

Відповідно до ст. ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони. А згідно ст. 258 ч.2 п.1 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені).

При цьому, п. 5.5. договору передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Отже, з врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у стягненні заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 388,41 грн. слід відмовити через пропуск строку позовної давності.

Разом з тим, на думку суду, підлягає до часткового задоволення вимоги позивача щодо стягнення пені та штрафу, оскільки сторонами строк позовної давності з цього приводу продовжено до 5-ти років і позивачем не пропущений.

Проте, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається із представленого розрахунку суми боргу, відповідачу нарахована пеня в розмірі 13571,93 грн. і штрафні санкції, які значно перевищують суму боргу, а тому зважаючи на викладене, суд вважає за можливе зменшити їх до 500,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 1000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 257, 258, 267, 526, 551, 610, 611, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № №VOXRFS03801645 від 09.11.2009 року в розмірі 1000 (одну тисячу) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 229 (двісті двадцять девять) грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк