АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 648/1442/16-ц Головуючий в І інстанції Сімчук С.Б.
Номер провадження 22-ц/791/2140/16 Доповідач Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Суддів: Кутурланової О.В.

ОСОБА_1

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 05 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И Л А:

02.03.2016р. ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням у належних їй на праві власності кв. №1,2 у житловому будинку №22 по вул. Дружби, с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що на підставі договору міни від 05.05.2014р. є власником вказаного домоволодіння.

Відповідачі зберігають реєстрацію у вказаному будинку, проте ОСОБА_4 більше трьох років не проживає за місцем реєстрації, а ОСОБА_2 не є членом її сімї, але був зареєстрований у належному їй будинку за згодою попереднього власника, ОСОБА_5

Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом з підстав ч.2 ст. 405 ЦК України.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 05 вересня 2016р. позовні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки суд не врахував, що за визначенням ст. 64 ЖК УРСР він, як батько позивачки, є членом її сімї, із 20.11.1991р. зареєстрований та проживає в будинку, який є єдиним постійним місцем проживання.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, встановлені такі обставини справи.

Звертаючись до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2 позивачка та її представник порушення свого права власності повязували із тим, що відповідач не є членом її сімї, постійно не проживає у належному їй будинку більше року, а тому втратив право користування ним з підстав ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 посилався на ту обставину, що є батьком ОСОБА_3 і ОСОБА_5 та після набуття ними права власності на спірний будинок за їх згодою зберігав право користування житловим приміщенням у ньому. А з 2014 року за згодою позивачки ОСОБА_3 постійно проживає в одній із кімнат цього будинку.

Інший відповідач, у справі яка розглядається, ОСОБА_4 зареєстрований за цією ж адресою, однак із 08.08.2012р. у вказаному будинку не проживає.

Рішення суду про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку, належному позивачеві не оскаржене, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині рішення щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку, належному на праві власності ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 є батьком позивачки, але не належить до членів її сімї, оскільки не повязаний із нею спільним побутом та вселився у належний їй будинок без її на те згоди, а за згодою попереднього власника, КСП «Зоря».

Проте, такого висновку суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням вимог процесуального законодавства.

Обєктом власності особи, за визначенням ст.ст. 379, 382 ЦК України, може бути, зокрема, житло, яким є житловий будинок, інше житлове приміщення призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання.

Власник має право вимагати усунення будь-яких порушень свого права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право використовувати житло для власного проживання, та проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Отже, виникнення права членів сімї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок. Права членів сімї власника будинку на обєкт власності є похідними від права самого власника. У разі припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї на користування цим будинком.(Правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 05.11.2014р.№6-158 цс14)

Як вбачається із матеріалів справи і сторони не заперечували, що житловий будинок № 22 по вул. Дружби в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області первинним власником, якого був ПОК «Зоря», наданий для проживання ОСОБА_6 та членів її сімї. За згодою власника у вказаному будинку, разом із наймачем, яка зареєстрована у серпні 1990р, як член сімї 20.11.1991р. зареєстрований ОСОБА_2, тоді як шлюб між ними розірваний 10.10.1991р. (а.с.23-25,42).

Сторони не заперечували того факту, що відповідач є батьком позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які постійно проживають у спірному будинку, право власності на який на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2002р. набула їх мати ОСОБА_6

Після смерті останньої 22.09.2002р., її діти, спадкоємці за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рівних частках набули право власності в порядку спадкування згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.10.2003р. на нерухоме майно: квартиру № 1, 2 загальною площею 56,8 кв.м. в будинку № 22 та господарські споруди: літня кухня літ.«Б», гараж літ.«В», сараї літ. «Г», «Д»; туалет літ. «Е», душ літ. «Ж», огорожа № 1,2, басейн № 3, водопровід №4 по вул. Дружби в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області.

Станом на час виникнення у вказаних осіб права власності, ОСОБА_2 із 1991р., як член сімї попереднього власника, постійно проживав і був зареєстрований у вказаному домоволодінні.(а.с.24-25,39). За згодою нових власників, спадкоємців, відповідач ОСОБА_2 зберіг право користування житловим приміщенням у зазначеному будинку як член сімї та за домовленістю між ними отримав у користування одну із кімнат площею 12 кв.м. в яку вселився за згодою співвласників, мав від цієї кімнати ключі.

Рештою приміщень будинку користувався разом із власниками. На утримання будинку періодично надавав кошти та виконував необхідну роботу по господарству.

Крім того, той факт, що на час виникнення у неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, права власності в порядку спадкування, законним представником якої є її батько ОСОБА_2, що також зумовлювало збереження за ним статусу члена сімї нових співвласників спірного будинку, права і обовязки якого визначені у ч.2 ст.64, ст.156 ЖК УРСР та встановлюють право проживати і користуватись житловими приміщеннями у спірному будинку разом із власниками.

Вказані факти жодна із сторін не заперечила.

У відповідності до укладеного договору міни обєктів нерухомості від 05.05.2014р., ОСОБА_5 отримала у власність кв.№3 площею 28,4 кв.м. у цьому ж будинку №22 та господарські споруди: частина сараю літ. «Б», туалет літ. «В», огорожа №1,2, тоді як ОСОБА_3 набула право власності на спірні кв.№1,2 у будинку №22 повністю, де зареєстрована і постійно проживає із членами сімї із семи осіб, які станом на 22.02.2016р. зареєстровані у вказаному будинку і до числа яких належить і батько позивачки, ОСОБА_2А.(а.с.6).

Допитані в ході апеляційного розгляду справи свідки, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили той факт, що ОСОБА_2 з лютого 2014р. постійно проживає за місцем реєстрації у спірному будинку, який належить позивачці.

Крім того, свідок ОСОБА_7 пояснила, що у період із 2003р. по лютий 2014р. вона допомагала ОСОБА_2 у вихованні неповнолітньої дочки ОСОБА_9, а він у цей період часу в її будинку не був зареєстрований, постійно не проживав, оскільки зберігав за собою право проживання у будинку за місцем реєстрації, де допомагав позивачці доглядати за господарством.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що, як депутат, за проханням ОСОБА_3 склала акт від 29.02.2016р. (а.с.8), де зі слів заявника та її сусідки ОСОБА_10 зазначила, що ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає із 2003р., однак обставини щодо фактичного проживання останнього не перевіряла. І цей акт свідок ОСОБА_11 у її присутності не підписувала.

Після того, як спір став предметом судового розгляду на підставі звернення ОСОБА_2 вона перевірила наведені факти та оглянула місце проживання заявника разом із свідком ОСОБА_11 При огляді встановлено, що заявник дійсно проживає у пристосованому для постійного проживання приміщенні, із необхідними для проживання меблями та особистими речами відповідача. Про встановлені факти був складений акт від 20.04.2016р, який підписаний свідками і членами депутатської комісії. (а.с19).

Наведеним фактичним обставинам справи та вказаним письмовим доказам суд належної оцінки не надав, доводи позивачки і заперечення відповідача належним чином не перевірив, а тому дійшов помилкового висновку про те, що сторони не повязані спільним побутом, а відповідач не проживає у спірному будинку тривалий час.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи суд дійшов висновку, що відповідач, який вселився у спірний будинок як член сімї власника і зберігав право користування у ньому не може бути позбавлений цього права після того, як позивачка за договором міни від 05.05.2014р. набула право власності на весь спірний будинок на підставі правових норм, якими регулюється право власності.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує і той факт, що станом на час виникнення спору, відповідач, іншого житла ніж те, де зареєстрований, не має і як особа пенсійного віку, має право отримання встановленої законодавством допомоги від своїх повнолітній дітей, в тому числі і забезпечення місцем проживання, а також за відсутності належних доказів, щодо підстав втрати права користування житловим приміщенням у спірному будинку, встановлених ч.2 ст. 405 ЖК УРСР, висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог із викладених позивачем підстав не можна визнати правильним.

Отже, рішення суду у оскаржуваній частині належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

На підставі викладеного, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р., ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 05 вересня 2016 року в частині задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 таким, що утратив право користування житловим приміщенням скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку № 22 по вул. Дружби в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 606 грн.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в апеляційному порядку не переглядалось.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з часу набрання ним законної сили.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ ОСОБА_1