_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6256/16-ц
Провадження № 2/520/5587/16
УХВАЛА

про залишення позову без руху та усунення недоліків

18.11.2016 року

суддя Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М., розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

31 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просив постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним, ОСОБА_1, та ОСОБА_2, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси, про що 02.08.1996 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 544.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 06.06.2016 року позов ОСОБА_1 було повернуто через порушення правил підсудності.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якій просив скасувати дану ухвалу, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року - скасовано. Матеріали повернуто суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог процесуального законодавства.

Враховуючи вимоги колегії судів, суддя, дослідивши матеріали справи вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, так як вона не відповідає вимог ст. 119 ЦПК України, а саме позивачем не надано доказів підсудності даної справи саме Київському районному суду м.Одеси.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за реєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Згідно ч 3. ст. 122 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Як вбачається з відповідей адресно-довідкового бюро, що надійшли на адресу суду 03.06.2016 року, сторони по справі зареєстрованими / знятими з реєстрації по м. Одесі та Одеської області не значаться.

У своїй позовній заяві позивач зазначає місце останнього проживання відповідача на території нібито Київського району м. Одеси, а саме АДРЕСА_1, проте доказів цього суду надано не було.

Слід зазначити, що з доданих до позовної заяви документів вбачається, що сторони по справі вибули на постійне місце мешкання в Федеративну Республіку Німеччина.

Згідно ч. 9 та 10 ст. 110 ЦПК України позови, до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Таким чином для прийняття даної позовної заяви до провадження Київського районного суду м. Одеси, позивачу необхідно надати належні докази наявності майна, або місця проживання чи перебування відповідача на території Київського району м. Одеси.

Окрім того, відповідно до постанови від 21.12.2007 року № 11 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, всупереч вказаного до суду не подано оригіналу свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Також надану копію квитанції № 44110359 від 31.05.2016 року про сплату судового збору у розмір 551, 20 гривень суд не може враховувати як належний доказ сплати судового збору, так як в матеріалах справи повинен бути оригінал.

Як зазначено в п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженого наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 року №15, при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж.

Також у абз. 4 п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, зазначено, що відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави заяви залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст.119,121 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків до 30.11.2016 року, однак, не пізніше трьох днів з дня отримання копії даної ухвали.

Попередити, що у разі невиконання вимог суду у вказаний строк, заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання її копії через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.