Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2031/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.11.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді : Франко В.А.

Суддів: Мурашка С.І.Чельник О.І

За участі секретаря Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (ОСОБА_3) до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2016 року було відмовлено ОСОБА_2 (ОСОБА_3) в задоволенні позову до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» про стягнення боргу за договором позики від 29 квітня 2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний договір позики, укладений між сторонами, за своєю правовою природою спрямований на відчуження майна за плату, тобто сторонами укладений удаваний правочин.

Суд першої інстанції зазначив також, що оскільки при розгляді справи встановивши дійсну правову природу договору та спірних правовідносин суд позбавлений можливості змінювати підставу позову, то позов із вказаних підстав задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування заочного рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Позивач посилається на неповне зясування судом обставин що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги. Суду пояснив, що сторонами було укладено договір позики. Сторони досягли всіх істотних умов за договором. Договір є укладеним .Можливо і є елементи змішаного договору. Проте позивач вважає, що це саме договір позики, укладений з відповідачем. Також зазначив, що навіть, якщо суд дійшов висновку, що це удаваний правочин, однак повинен був розглянути позов по суті відповідно до ч.2 ст.235 ЦПК України.

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача ДП «Дослідне господарство «Червоний землероб» не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно зворотного повідомлення, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК , обговоривши доводи апеляційної скарги,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, відмовляючи позивачам в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний договір позики, укладений між сторонами, за своєю правовою природою спрямований на відчуження майна за плату, тобто сторонами укладений удаваний правочин.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна на підставі слідуючого.

Відповідно до ст..235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року розяснено, що за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 Цивільного кодексу України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Встановлено, що 29 квітня 2014 року між ОСОБА_3 що надалі іменується як Позикодавець, та Державним підприємством «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, що надалі іменується як Позичальник, укладено договір позики, за пп. 1.1 п.1 якого позикодавець надає позичальнику позику, а останній зобовязується повернути вартість отриманої позики у визначений цим Договором строк (а.с.6-7).

За п. 2.1 вказаного Договору позикодавець передає, а позичальник приймає: посівний матеріал сої в кількості 9200 тон, вартістю 10000 грн. за тону, а також гербіцид «Раундап» в кількості 200 літрів вартістю 115 грн. за літр, що є предметом позики.

В п.2.2 зазначено, що загальна сума позики, що підлягає поверненню, становить 115000 грн.

В п.3.2. договору зазначено, що позика надається шляхом передачі предмету позики позикодавцем позичальнику на його склад, що підтверджується накладною або складською довідкою.

В п.4.1 договору передбачено, що строк позики становить один календарний рік з моменту надходження предмету позики, визначеного в п.2.1 даного договору на склад позичальника.

Відповідно до п.5.1Договору позика повертається позикодавцю у грошовому еквіваленті в загальній сумі, визначеної в п. 2.2 Договору, у строк вказаний в п.4.1 Договору.

Пунктом 11.2 Договору зазначено, що сторони підтверджують, що: вони не визнані недієздатними;укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі;умови Договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості Сторін; Договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому; у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови.

Тобто, за договором позики від 29.04.2014 року , укладеного між сторонами, відповідач повинен повернути позивачу суму позики в грошовому еквіваленті 115000 грн.

Встановлено, що виконуючи умови договору , на склад відповідача було відвантажено продукцію на суму 115000 грн.(а.с.8).

На час звернення до суду відповідач не виконав взяте на себе зобовязання та не повернув позивачу суму позики в розмірі 115000 грн.

Відповідно до ст..526 зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інших розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим розрахунком, сума боргу з урахуванням інфляції становить 126259,47 грн. (115000*1.098)+115000

Загальна сума трьох процентів річних від простроченої суми становить 3695,75 грн.(а.с.5).

Матеріали справи містять копію свідоцтва про зміну імені , згідно якого ОСОБА_3 змінив власне прізвище та імя на ОСОБА_2 (а.с.17), що також підтверджено копією паспорту (а.с.20-21)

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущено порушення норм матеріального і процесуального права , що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2016 року-скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 (ОСОБА_3) до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» на користь ОСОБА_2( ОСОБА_3) основного боргу в розмірі 115 000 грн., 11259, 47 грн. - в рахунок індексу інфляції та 3693,75 грн. - три відсотки річних.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» на користь ОСОБА_2 (ОСОБА_3) - 1299,56 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бити оскаржено протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча суддя : Франко В.А.

Судді : Мурашко С.І.

ОСОБА_5І