РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18259/15-ц

пр. № 2/759/1294/16

09 лютого 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого-судді Петренко Н.О.

при секретарі Рагімовій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» про зміну формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним внесений відповідачем запис до трудової книжки про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Зобов`язати відповідача змінити внесений ним до трудової книжки запис про звільнення з роботи за власним бажанням. Стягнути з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3 888,96 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що в період з 12.02.2015р. по 22.10.2015р. (включно) він працював на Державному підприємстві «Укршахтгідрозахист» на посаді начальника юридичного відділу. У зв`язку з політичною ситуацією підприємство та робітників було переміщено до м. Києва, провул. Приладний, 2-а та за два місяця до переведення було надано попередження, що у випадку відмови від переведення працівники підлягають звільненню за ч. 6 ст. 36 КЗпП України. 15.10.2015р. позивач подав заяву про звільнення 22.10.2015р. за ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору, яке полягало у несвоєчасній виплаті заробітної плати. Отримавши трудову книжку позивачу стало відомо про самовільну зміну роботодавцем причини звільнення та запис в трудовій книжці про звільнення за власним бажанням. Позивач вважає, що роботодавець не має права самостійно змінювати визначену працівником у заяві причину звільнення з роботи, навіть якщо він не згоден з формулюванням.. В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнала частково, а саме в частині зміни формулювання звільнення позивача в трудовій книжці, оскільки відповідно до наказу від 22.10.2015р. про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням у зв`язку невиконанням роботодавцем законодавства про працю (несвоєчасна виплата заробітної плати), умов колективного договору, ст. 38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. В частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3 888,96 грн. та моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн. заперечує та просить відмовити, оскільки остаточний розрахунок з позивачем був проведений 23.10.2015р. платіжним дорученням № 23 на суму 42 359,12 грн. 24-25.10.2015р. були вихідні дні, 26.10.2015р. платіжним дорученням № 56 від 23.10.2015р. на картковий рахунок ОСОБА_1 було здійснено перерахування заробітної плати в розмірі 19 581,42 грн. Таким чином заробітна плата була виплачена позивачу своєчасно та в повному обсязі. Суму в розмірі 265,19 грн. винагороду за вислугу років позивачу було помилково нараховано, що підтверджується службовою запискою в.о. головного бухгалтера ОСОБА_2 Помилково нараховані кошти були добровільно повернуті на рахунок підприємства провідним бухгалтером ОСОБА_3, що підтверджується копією квитанції ПАТ «Приватбанк».

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 12.02.2015р. був прийнятий в Державне підприємство ««Укршахтгідрозахист» на посаду начальника відділу юридичної і договірної роботи.

Згідно повідомлення від 25.08.2015р. місцезнаходження Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» визначено за адресою: м. Київ, пер. Приладний, 2-а. У разі відмови від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством позивач підлягає звільненню по п. 6 ст. 36 КЗпП України. При звільненні буде виплачено вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку.

Згідно копії трудової книжки позивач звільнений з 22.10.2015р. за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України.

Згідно наказу від 22.10.2015р. ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням у зв`язку невиконанням роботодавцем законодавства про працю (несвоєчасна виплата заробітної плати), умов колективного договору, ст. 38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

23.10.2015р. платіжним дорученням № 56 було перераховано кошти в сумі 42 359,12 грн.

Згідно виписки по рахунку від 26.10.2015р. було проведено розрахункові операції за жовтень 2015р. відповідно до списку повністю. Згідно списку ОСОБА_1 перераховано заробітну плату в розмірі 19 581,42 грн.

В частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3 888,96 грн. та моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн. суд відмовляє у зв`язку з необгрунтованістю.

Суд задовольняє вимогу щодо визнання запису про звільнення позивача з роботи за власним бажанням на підставі ст 38 КЗпП України та зобов`язує позивача змінити запис в трудовій книжці відповідно до наказу про звільнення ОСОБА_1

Крім цього суд стягує з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист»» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 211-215 ЦПК України, ст. 38, ст.115 КЗпП України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним внесений Державним підприємством «Укршахтгідрозахист» запис до трудової книжки ОСОБА_1 про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Зобов`язати Державне підприємство «Укршахтгідрозахист» змінити внесений ним до трудової книжки ОСОБА_1 запис про звільнення з роботи за власним бажанням відповідно до наказу про звільнення ОСОБА_1

Стягнути з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» (м. Київ, пров. Приладний, 2-а, ) на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна грн. 20 коп.)

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: