Номер провадження: 22-ц/785/6414/16
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Таварткіладзе О.М.

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Київського районного суду м.Одеси від 11 липня 2016 року,

встановила:

В січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі Банк) звернувся до суду з позовомпро звернення стягнення на предмет іпотеки, і після уточнення позовних вимог посилався на те, що:

25 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №660/70-514, згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 198 000 дол. США з терміном повернення до 25 червня 2015 року із сплатою 13 % річних. В забезпечення кредиту 26 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок під літ. «З», загальною площею 343,4 кв.м., житловою площею 179,3 кв.м., літню кухню літ. «Б», навіс літ. «Ж», огорожі 1-4, мощення 1, шахта 5, розташований на земельній ділянці 476 кв.м. за адресою АДРЕСА_1. Пунктом 1.2 іпотечного договору сторонами встановлена вартість предмета іпотеки у розмірі 4 393 500 гривень.

25 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 660/022-514 згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000 дол. США з терміном повернення до 24 червня 2017 року із сплатою 13 % річних. В забезпечення кредиту 26 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку той же житловий будинок.

25 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №660/023-514, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 150 000 дол. США з терміном повернення до 24 червня 2017 року із сплатою 13 % річних. В забезпечення кредиту 26 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку той же житловий будинок.

25 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №660/69-514, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 198 000 дол. США з терміном повернення до 25 червня 2017 року із сплатою 13 % річних. В забезпечення кредиту 26 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку той же житловий будинок.

Під час дії іпотеки заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2013 року (справа № 522/10234/13-ц) було задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними договору купівлі-продажу, іпотечних договорів, скасування заборони відчуження нерухомого майна, виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку.

Суд визнав недійсними:

договір купівлі-продажу спірного будинку, укладений 25 червня 2007 року між ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_2;

всі іпотечні договори спірного будинку та доповнення до договорів;

скасовано заборону відчуження спірного будинку;

виключено з Державних реєстрів записи про іпотеку та про заборону відчуження спірного будинку.

Після цього 14.12.2013року спірний будинок був проданий ОСОБА_10, а 03.07.2014року будинок був проданий ОСОБА_3

Також на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори 03 липня 2014 року, ОСОБА_3 придбав земельну ділянку площею 0,0482 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1, Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

В подальшому ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року заочне рішення було скасовано, і при розгляді справи в загальному порядку ухвалою того ж суду позов ОСОБА_8 залишений без розгляду.

Банк посилався на те, що іпотека зберігає свою дію для нового власника, та просив в рахунок заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 33 360 370,15 грн. звернути стягнення на спірний будинок шляхом продажу його на прилюдних торгах.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 11 липня 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для звернення стягнення на спірне майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на законі та підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №660/70-514, згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 198 000 дол. США з терміном повернення до 25 червня 2015 року із сплатою 13 % річних. В забезпечення кредиту 26 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок під літ. «З», загальною площею 343,4 кв.м., житловою площею 179,3 кв.м., літню кухню літ. «Б», навіс літ. «Ж», огорожі 1-4, мощення 1, шахта 5, розташований на земельній ділянці 476 кв.м. за адресою АДРЕСА_1. Пунктом 1.2 іпотечного договору сторонами встановлена вартість предмета іпотеки у розмірі 4 393 500 гривень.

25 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 660/022-514 згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000 дол. США з терміном повернення до 24 червня 2017 року із сплатою 13 % річних. В забезпечення кредиту 26 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку той же житловий будинок.

25 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №660/023-514, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 150 000 дол. США з терміном повернення до 24 червня 2017 року із сплатою 13 % річних. В забезпечення кредиту 26 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку той же житловий будинок.

25 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №660/69-514, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 198 000 дол. США з терміном повернення до 25 червня 2017 року із сплатою 13 % річних. В забезпечення кредиту 26 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку той же житловий будинок.

Під час дії іпотеки заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2013 року (справа № 522/10234/13-ц) було задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними договору купівлі-продажу, іпотечних договорів, скасування заборони відчуження нерухомого майна, виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку.

Суд визнав недійсними:

договір купівлі-продажу спірного будинку, укладений 25 червня 2007 року між ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_2;

всі іпотечні договори спірного будинку та доповнення до договорів;

скасовано заборону відчуження спірного будинку;

виключено з Державних реєстрів записи про іпотеку та про заборону відчуження спірного будинку.

В подальшому ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року заочне рішення було скасовано, і при розгляді справи в загальному порядку ухвалою того ж суду позов ОСОБА_8 залишений без розгляду.

У зв'язку з цим Банк звернувся до суду із заявою про поворот виконання скасованого заочного рішення від 23 травня 2013 року шляхом зобов'язання реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області поновити внесені зміни до Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року, у задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Під час відсутності обтяжень за іпотечними договорами, 14.12.2013року спірний будинок був проданий ОСОБА_10, а 03.07.2014року будинок був проданий ОСОБА_3 Одночасно з будинком ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2014року придбав земельну ділянку площею 0,0482 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на який розташований будинок, та яка не була предметом іпотеки.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що на момент придбання ОСОБА_3 спірного будинку, обтяження даного майна іпотекою не було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та не існує і по цей час згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при відсутності державної реєстрації іпотеки та обтяжень - відсутні підстави для звернення стягнення на спірний будинок, який не знаходиться в іпотеці.

Крім того, на теперішній час спірний житловий будинок, перебуває в іпотеці у ОСОБА_7 на підставі договору іпотеки, посвідченого 02 березня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишевою Н.Г., та зареєстрований в реєстрі за 429.

Суд першої інстанції також врахував, що Банк не надав доказів початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку», що є обов'язковою умовою при зверненні стягнення на іпотечне майно відповідно до висновків Верховного Суду України, які викладені в постановах №6-1582цс16 від 05.10.2016року та №6-1923цс15 від 02.11.2016року.

Суд першої інстанції також врахував, що у спірному будинку зареєстровані та проживають малолітні діти відповідача: ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дані щодо наявності у відповідача, його дружини та дітей іншого нерухомого житлового майна в матеріалах справи відсутні. За висновком органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 0-12/504 від 09.06.2016 року звернення стягнення на спірний будинок призведе до звуження обсягу існуючих житлових прав малолітніх дітей.

Тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що реєстрація та проживання малолітніх дітей в спірному будинку не є перешкодою для звернення стягнення на цей будинок.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що земельна ділянка площею 0,0482 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на який розташований спірний будинок, також була предметом іпотеки. Відносно цієї земельної ділянки договір іпотеки не укладався та обтяження іпотекою не застосовулося.

Колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про неналежну оцінку судом доказів по справі. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав повну всебічну та об'єктивну оцінку всім доказам по справі, та результати цієї оцінки відобразив в своєму рішенні згідно з ч.4 ст.212 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

О.М.Таварткіладзе