У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_4, про визнання договору недійсним, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що 12 липня 2014 року між нею та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір для використання кредиту на оплату конструкцій ПВХ, які вона замовила у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, вартістю 4 521 грн 11 коп. Посилаючись на те, що вона не розуміла, що укладає саме кредитний договір, а вважала, що це договір розстрочення сплати за товар, не ознайомилася із його текстом, оскільки він був виготовлений дрібним шрифтом, працівники банку вчиняли на неї психологічний тиск, договір укладався після закінчення робочого часу, в договорі було використано аналог власноручного підпису ОСОБА_5, яка не є працівником банку, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 вчасно замовлений товар не поставив, просила задовольнити позов.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 25 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 12 липня 2014 року між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір № СМ-407, за умовами якого останній зобов'язувався організувати роботу по виготовленню і передачі замовнику у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця, а саме: профіль ПВХ LIDER, білий, загальною площею 3,309 кв. м, вартість виробів - 4 522 грн.

Цього ж дня між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 401633269 на суму 4 521 грн 11 коп., з яких 4 069 грн для оплати товарів шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

Як вказано в договорі, він укладений банком в особі ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності від 25 липня 2013 року. Договір з боку банку підписаний із відтворенням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відписку печатки банку, що відтворені засобами копіювання згідно з домовленістю, яка досягнена між сторонами цього договору, шляхом підписання договору про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки банку для вчинення правочинів від 12 липня 2014 року, що укладений між позичальником та банком до моменту укладення цього договору. Підписанням цього договору сторони виявляють свою беззаперечну згоду та розуміння, що договір підписаний із використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку, які відтворені засобами копіювання, має силу оригіналу для обох сторін цього договору і відповідає їх внутрішній волі.

12 липня 2014 року між сторонами підписано договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» для вчинення правочинів.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності обставин, на які вказувала позивач в обґрунтування вимог.

Такі висновки є обґрунтованими, вони підтверджуються покладеними в основу судових рішень доказами та відповідають нормам матеріального права.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те, що кредитний договір було укладено не уповноваженою особою, оскільки ОСОБА_5 не працює у публічному акціонерному товаристві «Альфа-Банк», підлягають відхиленню.

Як установлено судами та вбачається із матеріалів справи, кредитний договір від 12 липня 2014 року № 401633269 від імені публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» було укладено ОСОБА_7, який діяв на підставі довіреності № 493/13.

12 липня 2014 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, яка діяла від імені публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», було укладено договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» для вчинення правочинів (а. с. 9). В ньому наведено зразок підпису і печатки, які використані при підписанні кредитного договору.

Позивачем цей договір не оспорюється.

Кредитний договір ОСОБА_5 не підписувала.

Посилання заявника на незаконність перерахування кредитних коштів на поточний рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 необґрунтовані.

Відповідно до п/п а) п. 2.5 кредитного договору кредит надається позичальнику для оплати/часткової оплати товарів у розмірі 4 069 грн шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 № НОМЕР_2 у публічному акціонерному товаристві «Альфа-Банк» МФО 300346, код ЄДРПОУ НОМЕР_1.

Банком були перераховані кредитні кошти згідно умов договору і таке не може свідчити про недійсність договору.

Доводи касаційної скарги, що кредитні кошти були перераховані в меншому розмірі, ніж був наданий кредит, що вказує на невиконання банком умов договору, безпідставні.

Відповідно до п. 2.8 кредитного договору комісійна винагорода банку за надання кредиту становить 10 %, вона сплачується позичальником одноразово при наданні кредиту.

З урахуванням суми комісійної винагороди, яка складає 452 грн 11 коп., та суми перерахованих грошових коштів на поточний рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - 4 069 грн, загальний розмір кредиту становить 4 521 грн 11 коп. (п. 2.1 кредитного договору).

З приводу доводів ОСОБА_3 щодо недотримання норм Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні кредитного договору, то в оскаржуваних судових рішеннях наведені мотиви їх відхилення, які колегія суддів визнає обґрунтованими.

Порушення норм процесуального права, на які вказує заявник, на законність судових рішень не впливають і не можуть тягти за собою їх скасування.

Виходячи з наведеного та положень ст. 335 ЦПК України про те, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваних судових рішень і задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова

М.І.Наумчук