Справа № 442/4445/15 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/1993/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2015 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №LVTRGA 00000029 від 17 грудня 2007 року у розмірі 6543,47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 8 квітня 2015 року складає 153 771,43 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вказує, що стягнення неустойки обмежується останнім роком перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня, з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Зазначає, що на протязі останнього року він є безробітнім у звязку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі, один утримує двоє малолітніх дітей. Також вказує, що стан його здоров»я є вкрай незадовільним, йому встановлено другу групу інвалідності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № LVTRGA 00000029, згідно якого відповідач отримав кредит на суму 9300 доларів США, з кінцевим терміном погашення до 15 грудня 2017 року. Забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором здійснено договором поруки № LVTRGA 00000029/1 від 17 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі свої зобовязання за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті інших платежів за користування кредитом належним чином не виконували, протягом періоду користування наданим кредитом, що минув, порушував умови кредитного договору щодо сплати щомісячних платежів з погашення суми кредиту та процентів за його користування У зв»язку з цим виникла, яка станом на 8 квітня 2015 року становить 6543,47 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом 4960,72 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом 596,55 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 193,13 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 471,34 доларів США, штраф (фіксована частина) 10,64 доларів США, штраф (процентна складова) 311,09 доларів США.

Заборгованість нарахована з урахуванням положень ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобовязанням.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором.

Згідно ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими у кредитному договорі.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту безстроково.

При цьому, предявлення вимоги до поручителя є як направлення (вручення) йому вимоги про погашення боргу, так і предявлення до нього позову.

Суд зробив вірний висновок, що позивач використав своє право на повернення кредиту достроково у зв'язку з неналежним виконанням зобовязання, предявивши позов, в тому числі і до поручителя, а також про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 6543,47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 8 квітня 2015 року складає 153771,43 грн.

Колегія суддів вважає, що висновки суду ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді