Справа № 344/6265/16-ц
Провадження № 4-с/344/75/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.

за участю сторін:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_4, державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, -

В С Т А Н О В И В :

18 травня 2016 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Обґрунтовуючи вимоги скарги, скаржник зазначає, що постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 07 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47017651 за виконавчим листом-дублікатом № 8787/2003, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 26 січня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на дитину ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття. В порушення вимог статей 25 та 31 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець Борський Р.М. не направив та не надав заявнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець здійснив розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та у жовтні 2015 року направив боржникові ОСОБА_1 У даному розрахунку заявник виявив грубе порушення закону та математичні помилки, що виникли при його складанні. Так державний виконавець двічі порахував заборгованість за 2012 рік, чим явно протиправно збільшив її розмір на 7 740,25 грн. Також державний виконавець грубо порушив норму частини другої статті 194 Сімейного кодексу України, в якій встановлено, якщо за виконавчим листом предявленим до виконання аліменти не стягуються у звязку з розшуком платника аліментів або у звязку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Але ОСОБА_1 не перебував ані в розшуку, ані за кордоном, а жив зі своєю колишньою дружиною однією родиною. Сума так званої заборгованості складає близько 39 000,00 грн., на чисельні прохання боржника усунути помилки у розрахунку державний виконавець не реагував. 01 лютого 2016 року скаржник подав скаргу на імя начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на бездіяльність державного виконавця Борського Р.М., що залишилася без відповіді. На підставі наведеного помилкового розрахунку стягувач ОСОБА_4 здійснила нарахування пені за прострочку сплати аліментів боржником у сумі 526 590,50 грн. та подала позов до суду. 16 травня 2016 року ОСОБА_1 при ознайомленні з матеріалами справи виявив, що постановою державного виконавця від 11 червня 2015 року арештовано його майно та оголошено заборону на його відчуження, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить заявнику на праві приватної власності. Виносячи дану постанову, державним виконавцем порушено вимоги статті 52 Закону України «Про виконавче провадження». Більше того, при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем не зясовано коло осіб, які мають право користуватися квартирою. Згідно будинкової книги, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. За таких обставин заявник просить скасувати постанову державного виконавця Барського Р.М. від 11 червня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У судовому засіданні заявник та його представник вимоги скарги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі.

Представник стягувача у судовому засідання просила суд у задоволенні скарги відмовити.

Державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 до суду не прибув, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, що згідно вимог частини другої статті 386 Цивільного процесуального кодексу України не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повнозясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У провадженні Галицького районного суду міста Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів (а.с. 5-9).

Постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 11 червня 2015 року накладений арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 10, 90).

Згідно довідки про склад сімї, виданої Лапаївською сільською радою, та будинкової книги, за адресою: АДРЕСА_1 проживає родина у складі: чоловіка ОСОБА_1, дружини ОСОБА_2, доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11-15).

26 січня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків, але не менше як 1/2 частину неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 10 жовтня 2003 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 40, 109-110).

30 жовтня 2003 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по вказаному вище виконавчому листу (а.с. 41, 118).

28 липня 2011 року ОСОБА_4 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу дубліката виконавчого листа (а.с. 42).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2012 року задоволено заяву ОСОБА_4 про видачу дублікату виконавчого листа № 2-8787/2003 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с. 43, 84, 138-139, 146-147, 171-172).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2014 року ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2012 року скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 44-45, 85, 173-177).

21 листопада 2014 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з тим, що на адресу Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції надійшла ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області, згідно якої ухвалу від 24 липня 2012 року скасовано (а.с. 46-47, 143-145).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2014 року, заяву ОСОБА_4 про видачу дубліката виконавчого листа задоволено (а.с. 48-53,104-108).

03 вересня 2014 року ОСОБА_4 отримала відповідь від Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про те, що виконавчий лист 2-8787/2003 від 21 жовтня 2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментних платежів до ВДВС не повертався (а.с. 54).

10 червня 2016 року ОСОБА_1 отримав відповідь від Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з приводу реквізитів, на які слід перераховувати аліменти (а.с. 61, 86).

Скаржником 05 липня 2016 року сплачено аліменти у сумі 500,00 грн., 15 серпня 2016 року 500,00 грн., 05 жовтня 2016 року 500,00 грн. (а.с. 62-63).

Згідно відповіді Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Пейн Трейд» та Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мегафарб» (а.с. 65-83, 97, 153-157, 188).

18 березня 2015 року ОСОБА_4 звернулася з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1 (а.с. 102-103).

07 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків, але не менше як 1/2 частину неоподаткованого мінімуму доходів громадян в місяць. Стягнення аліментів розпочати з 10 жовтня 2003 року і проводити до досягнення дитиною повноліття, тобто по 20 вересня 2014 року (а.с. 88, 101, 202).

Старший державний виконавець Борський Р.М. звернувся з запитом до Голови Лапаївської сільської ради про надання інформації про зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 89).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира № 65 у будинку № 7 у селі Лапаївка Пустомитівському районі Львівської області (а.с. 91-92, 140-142, 148-150, 162-163).

07 липня 2015 року державним виконавцем Борським Р.М. зроблений розрахунок заборгованості по аліментах за період з 01 січня 2012 року по 20 вересня 2014 року, що складає на загальну суму 11 358,25 грн. (а.с. 93, 98).

Згідно розрахунку від 07 липня 2015 року, заборгованість по аліментах за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2012 року становить на загальну суму 26 915,77 грн. (а.с. 94).

З розрахунку від 07 липня 2015 року вбачається, що заборгованість по аліментах за період з 01 листопада 2003 року по 31 грудня 2007 року складає на загальну суму 1 427,24 грн. (а.с. 95).

Згідно відповідей Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, а саме: ОСОБА_1, інформація відсутня, рахунки у банках та інших фінансових установах боржник не має (а.с. 96, 157, 159, 186-187, 191).

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 пенсію не отримує (а.с. 97, 190).

18 березня 2015 року ОСОБА_4 звернулася з заявою про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 та обмеження у праві виїзду за кордон (а.с. 99).

ОСОБА_4 звернулася з заявою до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів та надання стягувачу відповідного розрахунку (а.с. 100).

Начальник Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції звернувся з заявою про внесення відомостей в Єдиного реєстру досудових розслідувань про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ухилення від виконання рішення суду (а.с. 111-112).

Івано-Франківською обласною дитячою клінічною лікарнею наданий розрахунок про стягнення аліментів з ОСОБА_1 за період з листопада 2003 року по серпень 2005 року (а.с. 115-116, 122-123).

16 квітня 2014 року ОСОБА_1 отримав відповідь від державного виконавця про те, що виконавчий лист про стягнення з останнього аліментів направлено у 2003 році до Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні для стягнення аліментів з заробітної плати. З вересня 2005 року стягнення аліментів призупинено згідно рішення суду (а.с. 117).

30 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження за заявою ОСОБА_4 (а.с.118).

За ОСОБА_1 автотранспортні засоби не зареєстровані (а.с. 120, 207).

Головний державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції звернулася з запитом до державних установ про наявність у власності ОСОБА_1 рухомого та нерухомого майна (а.с. 121, 209).

ОСОБА_1 працював керівником структурного підрозділу м. Львів Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейнт Трейд» з квітня 2013 року по лютий 2014 року (включно) (а.с. 124-125).

Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів і фондового ринку, ОСОБА_1 серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів відсутній (а.с. 126-127).

За ОСОБА_1 повітряні судна не зареєстровані (а.с. 128-129).

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, ОСОБА_1 на обліку у Львівській області як одержувач пенсії не зареєстрований (а.с. 130-131).

10 лютого 2014 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше як 1/2 частину неоподаткованого мінімуму доходів громадян в місяць (а.с. 133-134, 164, 201).

31 березня 2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 136, 183).

Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілта-Колор» від 08 серпня 2013 року, ОСОБА_1 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Сілта-Колор» в період з 18 лютого 2008 року по 30 квітня 2009 року (а.с. 151).

Начальник Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції звернувся з вимогою до головного бухгалтера Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні про надання інформації про підтвердження місця праці та займаної посади ОСОБА_1 у даній установі (а.с. 152).

31 липня 2013 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про перерахування аліментів на картковий рахунок (а.с. 166-167).

25 вересня 2012 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків, але не менше як 1/2 частину неоподаткованогомінімуму доходів громадян в місяць (а.с. 168-169, 200, 202).

ОСОБА_1 звернувся до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з заявою про закінчення виконавчого провадження, зняття заборони на відчуження належного йому майна та повернення дублікату виконавчого листа, на яку отримав відповідь (а.с. 170, 178-180).

ОСОБА_1 звернувся з заявою до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 184-185).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2014 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа старший державний виконавець виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_11 про визнання рішення щодо відкриття виконавчого провадження і постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження неправомірними та зобовязання вчинити дії (а.с. 193-197).

12 серпня 2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладений арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 199).

ОСОБА_1 не є власником жодного із зареєстрованих обєктів права інтелектуальної власності (а.с. 206).

Боржник ОСОБА_1 не є власником земельних ділянок у м. Львові, м. Винники, смт. Брюховичі, смт. Рудно (а.с. 208).

06 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про прийняття до виконання виконавчого листа (дублікату) № 2-8787/2003 від25 вересня 2012 року та перерахування аліментів на рахунок (а.с. 213-214).

06 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скерування повторної вимоги на адресу керівника мережі колор-студії «Фарбія» щодо виявлення місця роботи ОСОБА_1 (а.с. 215).

26 березня 2014 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів та надання стягувачу відповідного розрахунку (а.с. 216-218).

10 лютого 2014 року начальник Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління направив вимогу до головного бухгалтера мережі колор-студії «Фарбія» про підтвердження місця праці ОСОБА_1 (а.с. 219).

10 лютого 2014 року начальник Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління звернувся з вимогою до головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейнт Трейд» про підтвердження місця праці ОСОБА_1 (а.с. 220).

26 березня 2014 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 (а.с. 221).

Згідно статті 385 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови), скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Про наявність постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11 червня 2015 року заявнику ОСОБА_1 стало відомо під час розгляду Галицьким районним судом міста Львова цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, даних про отримання та ознайомлення заявником з копією оскаржуваної постанови раніше матеріали справи не містять.

За вказаних обставин та за відсутності інших даних в матеріалах перевірки і обґрунтованих заперечень заінтересованих осіб суд вважає, що скаргу подано в межах встановленого законом строку подання скарги, тобто у десятиденний строк після отримання копії постанови.

Відповідно до статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частина перша статті 14 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязує державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною шостою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Положеннями частин першої-третьою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Частина шоста статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

З матеріалів виконавчого провадження, що перебуває на виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, вбачається, що боржник ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів понад три місяці, що також було підтверджено у судовому засіданні заявником та його представником.

Суд не приймає до уваги твердження заявника про те, що державний виконавець не звертався та не отримував дозволу органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо квартири, в якій проживають троє неповнолітніх дітей, оскільки у матеріалах виконавчого провадження відсутні жодні докази про те, що державним виконавцем нерухоме майно, на яке накладений арешт, передається на реалізацію.

Ненадсилання спірної постанови на адресу боржника не є безумовною підставою для скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження

Твердження боржника про те, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена з грубим порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (в редакції, чинній на час прийняття спірних постанов), Сімейного кодексу України не знайшли підтвердження у судовому засіданні.

За таких обставин суд дійшов висновку, що прийняття 11 червня 2015 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є правомірним, здійснено державним виконавцем в межах компетенції та у визначений законом строк.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, перевіривши, чи діяв державний виконавець відповідно до вимог чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо;добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 19 Конституції України, статей 1, 5, 6, 11, 52, 57, 74 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись статтями 3, 4, 57-60, 208-210, 292, 293, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_4, державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 листопада 2016 року.

Повний текст ухвали суду складений 18 листопада 2016 року.

Суддя Л.В. Мелещенко