Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарях: Івашко О.Л., Ярошевському А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_6, про що 21 грудня 2014 року було складено відповідний актовий запис № 21763 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16.04.2016 року.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 25.05.1985 року, виданого Дарницьким ВРАЦС, батьками позивача є ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

В 1992 році мати позивача змінила прізвище на ОСОБА_6 у зв'язку із розірванням шлюбу з батьком позивача, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 23.04.1989 року, та укладенням шлюбу з іншим чоловіком, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 8 від 25.02.2016 року.

Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина.

Спадковим майном є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 що належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською Універсальною біржею 11.10.1993 року № 982/1040.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом як син померлої.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Місце такого проживання підлягає реєстрації в порядку, що встановлений ст. 6 вказаного Закону.

Відповідно до довідки № 51 від 17.05.2016 року Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-5», ОСОБА_6 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з нею, починаючи з 1994 року в квартирі зареєстрований позивач, який до теперішнього часу мешкає за вказаною адресою і фактично прийняв вказане спадкове майно.

В квітні 2016 року, з метою належного оформлення спадщини, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Швець Р.О., проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2016 року позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене майно.

Договір купівлі-продажу був втрачений померлою за невідомих для позивача обставин, що унеможливлює реєстрацію права власності на спадщину в порядку визначеному законодавством про вчинення нотаріальних дій.

У квартирі також зареєстрований з 1994 року інший рідний син померлої - ОСОБА_2, який фактично не проживає в квартирі понад 10 років і на час смерті матері також не проживав за вказаною адресою.

Фактично спадщину він не приймав, місце його перебування на теперішній час позивачу невідомі, оскільки, як пояснив позивач, останній виїхав за межі України на постійне місце проживання до іншої країни, не маючи достатніх документів, залишився там проживати.

Інші спадкоємці першої черги - батьки померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_10 не мають намірів на отримання спадщини, у зв'язку з чим не звертались з заявою до нотаріуса про її прийняття.

Із наведених підстав позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері - ОСОБА_6

Підтримавши позовні вимоги з наведених підстав, позивач просив задовольнити позов.

Представник відповідача - Київської міської ради в судові засідання не з'явився, проте, направив на адресу суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову, якщо позивач не заявить клопотання про заміну неналежного відповідача на належного, яким є його брат.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судові засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Третя особа ОСОБА_3 направила до суду письмові пояснення, в яких підтвердила факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі з 2000 року, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, вивчивши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як підтверджується наявними у справі доказами, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16.04.2016 року, актовий запис № 21763 (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 25.05.1985 року виданого Дарницьким ВРАЦС, його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 14).

Як вбачається із свідоцтва про розлучення від 23.04.1989 року серії НОМЕР_3, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було розірвано, про що в книзі реєстрації актів розірвання шлюбу було зроблено актовий запис № 262 (а.с. 15).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 8 від 25.02.2016 року, вбачається, що 29.05.1992 року ВДРАЦС Печерського РУЮ м. Києва було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, актовий запис № 141. Після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище ОСОБА_6 (а.с. 12).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.10.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, оскільки на момент відкриття спадщини ОСОБА_6 перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі (а.с. 21).

Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина.

Спадковим майном є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 що належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською Універсальною біржею 11.10.1993 року № 982/1040 (а.с. 8).

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя спадкодавець заповіту не склала, у зв'язку із чим спадкування відбувається за законом.

Як зазначено в ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Місце такого проживання підлягає реєстрації в порядку, що встановлений ст. 6 вказаного Закону.

Згідно з довідки № 46 від 26.04.2016 року Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-5» померла була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 54).

Відповідно до довідки форми №3 від 26.04.2016 року в квартирі АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: ОСОБА_6 - власниця, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - син та ОСОБА_11 - внучка. При цьому, позивач та третя особа - його брат ОСОБА_2 рахуються зареєстрованими з 1994 року (а.с. 53).

Відповідно до пояснень, наданих третьою особою ОСОБА_3, її онук - брат позивача ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2000 року. Спадщину після смерті ОСОБА_6 не приймав, оскільки нелегально виїхав за кордон і постійно там проживає (а.с. 66).

В квітні 2016 року, з метою належного оформлення права власності на спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Швець Р.О., проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2016 року позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене майно (а.с. 9).

Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який у встановленому законом порядку і строк прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року своєї матері ОСОБА_6, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у нього оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, натомість, в матеріалах справи наявні належні і беззаперечні докази того, що спадкодавець ОСОБА_6 є власником квартири, а позивач спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину, суд дійшов до висновку про те, що право позивача на спадкування за законом підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 15, 16, 392, 1216, 1220, 1233, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 10, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_6 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: