Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Астахової О.О.

за участю секретаря - Рудь Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 року у справі №961/15 за позовом Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким вирішено: стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Центрально-міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 30.01.2001 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1); ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Центр-міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області від 04.01.1999 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 39, ) заборгованість за Договором кредиту у розмірі 704 370 (сімсот чотири тисячі триста сімдесят) гривень 48 копійок та третейський збір в сумі 7 443 (сім тисяч чотириста сорок три) гривні 70 копійок.

Обгрунтовуючи подану заяву тим, що кредитний договір, який містить третейське застереження він не укладав із Банком, розгляд справи у третейському суді було проведено у відсутність відповідачів, яких не було повідомлено про розгляд справи у третейському суді, чим порушено їх право на змагальність, даний спір не підлягав розгляду третейським судом, оскільки не підсудний третейському суду, у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

У судове засідання сторони та або їх прдставники не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 389-9 ЦПК України неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про день та місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяв.

За таких обставин суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез'явившихся осіб.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали третейської справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 року у справі №961/15 за позовом Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Центрально-міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 30.01.2001 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1); ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Центр-міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області від 04.01.1999 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 39, ) заборгованість за Договором кредиту у розмірі 704 370 (сімсот чотири тисячі триста сімдесят) гривень 48 копійок та третейський збір в сумі 7 443 (сім тисяч чотириста сорок три) гривні 70 копійок.

Згідно із ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Як убачається із оглянутих судом матеріалів третейської справи ОСОБА_1 отримав рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 року 03 листопада 2015 року, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с.43), з даною заявою звернувся до суду 14.12.2015 рокуа тому суд приходить до висновку, що дана заява подана у строк визначений ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України.

Відповідно до п. 6.2 договору кредиту №120/08-АВ/047 від 25.07.2008 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 передбачено, що: «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони керуються ст. 5 Закону України «Про третейські суди» та домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків…У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною…».

Крім того, п. 5.2 Договору поруки №120/08-ПА/047 від 25.07.2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 передбачено, що всі спори, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом від 3 лютого 2011 року № 2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам») третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Отже, на момент ухвалення рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків - 22 червня 2015 року, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Частиною 6 ст. 389-4 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду суд має право або постановити ухвалу про відмову в задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін або постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду.

Відповідно ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасоване лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У постанові Верховного Суду України у справі № 6-856цс15 від 02.09.2015р. викладена правова позиція щодо непідвідомчості спорів за позовами банків про стягнення заборгованості за кредитними договорами із споживачами банківських послуг третейським судам.

За ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Разом з цим, виходячи зі змісту п.17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», у цьому правовому спорі, поручитель, яким є ОСОБА_2, не є споживачем банківських послуг у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

У зв'язку із вище викладеним, суд вважає що заява ОСОБА_1 щодо скасування рішення третейського суду, підлягає частковому задоволенню, а рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 року - частковому скасуванню.

Керуючись Законом України «Про третейські суди», ст.ст. 88, 208, 209, 210, 293, 294, 360-7, ч. 6 ст. 389-4, ст.ст. 389-5, 389-6 ЦПК України, Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», Законом України «Про захист прав споживачів», Постановою Верховного Суду України у справі № 6-856цс15 від 02.09.2015 року, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 року у справі № 961/15 за позовом Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту у розмірі 704 370 (сімсот чотири тисячі триста сімдесят) гривень 48 копійок та третейського збору в сумі 7 443 (сім тисяч чотириста сорок три) гривні 70 копійок.

В іншій частині рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22.06.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному ЦПК України для оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :