Провадження №2/592/452/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю секретаря - Сахненко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та виселення,-

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду позовною заявою до відповідача ОСОБА_3, в якому просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3 з квартири № 7, по пр.-.т. Шевченка буд. 13 в м. Суми.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. Вищезазначену квартиру отримала за спадковим договором від своєї прабабусі, ОСОБА_4 Спадковий договір укладений та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5 24.12.2013р. за р.№1134, право власності зареєстровано 12.03.2015року у зв'язку із смертю ОСОБА_4, яка померла 04.03.2015року.

В спірній квартирі зареєстрована відповідач, яка вселилась та зареєструвалась за життя попереднього власника квартири як член його сім'ї.

У березні 2015 року після смерті своєї матері, попереднього власника квартири, відповідач добровільно виїхала із квартири і проживає за іншою адресою. Але в квартирі залишились деякі її особисті речі. Добровільно забрати свої речі із квартири та знятися із реєстрації місця проживання за адресою квартири позивача відповідач не бажає.

На час розгляду справи позивач зареєструвала місце проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, але фактично проживає разом з батьками. Однак бажає створити свою сім'ю і квартира їй необхідна для власного проживання. Таким чином, відповідач своїми протиправними діями порушує право позивача на вільне користування приватною власністю, а у добровільному порядку відповідач це питання навіть не бажає розглядати.

Тому позивач вважає, що її право на користування власністю порушено та просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення відповідача з квартири.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона з липня 2015 року значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 кв .154 «А», де і проживає на час розгляду справи.

Судом встановлено, що на підставі спадкового договору від 24.12.2013 року позивачу ОСОБА_2 належить квартира 7 в будинку № 13 по пр..т. Шевченка в м. Суми. (а.с. 5).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на квартиру 7 в будинку № 13 по пр..т. Шевченка в м. Сумиправо приватної власності зареєстровано 12.03.2015року, власником зазначена ОСОБА_2.(а.с. 6).

Згідно з даними відділу адресно довідкової роботи УДМС України в Сумській області відповідач з 31.07.2015 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 кв .154 «А». (а.с.15)

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи вищевикладені норми цивільного законодавства України можливо зробити висновок, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Однак всупереч положення ст. 60 ЦПК України, позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б дійсно підтвердили , що відповідач чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, хоча зазначені обставини повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами, як це передбачено ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного судом встановлено, що позивачем фактично не доведено допустимих і належних доказів на підтвердження того, що відповідач перешкоджає позивачу користуватись власністю. Навпаки, судом встановлено, що на даний час відповідач зареєстрований та мешкає за іншою адресою у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що між сторонами відстуній спір.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215 ЦПК України, ст.ст. , ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та виселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми .

Повний тест рішення виготовлений 16 лютого 2016 року.

Суддя Л.М. Труханова