Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6656/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корицька В.О.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17 квітня 2015 року , -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 04.01.2008 р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір Ф-1, згідно якого позичальник отримав грошові кошти у виді кредиту в сумі 170000,00 грн. з процентною ставкою 15,5% річних та кінцевою датою повернення 31 грудня 2027 року.

На забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 того ж дня укладено договір поруки.

У звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань, станом на 25.03.2014 р. виникла заборгованість в розмірі 139330,22 грн., з яких 114986,30 грн. борг за кредитом, 22971,00 грн. за відсотками, 1372,92 грн. пеня.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.04.2015 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № Ф-1 від 04.01.2008р. в сумі 139330,22 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідачі подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції всупереч вимогам закону не зупинив розгляд даної справи за його клопотанням до вирішення іншої справи за його позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги від 17.12.2012р.; позивач всупереч вимогам ЦПК України не довів, що правочин про відступлення права вимоги відбувся. Крім того, зазначив, що станом на 17.12.2012р. (на дату відступлення права вимоги) він не мав заборгованості по кредитному договору, так як сумлінно сплачував кредит протягом 4-х місяців на тимчасовий рахунок позичальника, таким чином, позивач не має права вимагати достроково повернути кредит, оскільки відсутнє саме прострочення заборгованості. До того ж Банк і ТОВ «Кредитні ініціативи» неналежно повідомили відповідача про відступлення права вимоги.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначила, що інтереси позивача представляє особа, яка не має повноважень на ведення справи, на що суд першої інстанції не звернув уваги та не постановив відповідну ухвалу; так само суд безпідставно не зупинив провадження у справі до вирішення іншої, яка прямо впливає на права та обовязки сторін у даній справі. Суд не дослідив та не надав належної оцінки доказам щодо відсутності прострочення зобовязання у ОСОБА_2 на момент укладення договору відступлення прав, в звязку з чим вимога позивача про дострокове повернення кредиту є безпідставною. Суд першої інстанції неповно та неправильно встановив обставини, які мають значення для справи: в матеріалах справи відсутній оригінал договору відступлення прав вимоги, відсутній акт прийому-передачі документації новому кредитору, позивачем не надано належним чином оформленого Реєстру позичальників; в листах-повідомленнях про перехід права вимоги зазначено іншу дату кредитного договору укладеного між позивачем та ОСОБА_2 Судом спотворено дійсні обставини справи при розгляді доказів: в матеріалах справи відсутня інформація щодо дослідження нотаріально завіреної копії договору про відступлення права вимоги, на яку суд послався в рішенні. Суд також залишив поза увагою, що позивачем порушено умови договору: збільшено відсоткову ставку з 15,5% до 20% річних без згоди поручителя, що є підставою для визнання правовідносин за договором поруки припиненими.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.01.2008 р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Ф-1, за умовами якого Банк зобовязувався надати кредит у сумі 170000,00 грн., а позичальник повернути його і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору (ст.ст. 525-526 ЦК).

В результаті неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2, взятих на себе зобовязань, станом на 25.03.2014 р. утворилась заборгованість за даним кредитом, з якої : 114986,30 грн. - заборгованість за кредитом; 22971,00 грн. - заборгованість по відсотках; 1372,92 грн. - пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань, між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 04.01.2008 р. укладено договір поруки № Ф-6, відповідно до умов якого остання поручилася за виконання позичальником ОСОБА_2 обовязків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ст.556 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК.

17.12.2012 р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «АК Промінвестабанк» та фізичними особами, в тому числі вказаний вище договір Ф-1 від 04.01.2008р., укладений з ОСОБА_2

За правилами п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч.1 ст.516 ЦК зазначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги повністю, виходив з того, що відповідачем зобовязання виконувалися з порушенням умов, визначених Договором, відповідно настали наслідки, передбачені п.3 ч.1 ст.611 ЦК. Судом стягнуто солідарно з боржника та поручителя заборгованість на підставі ст. 554 ЦК України.

Проте повністю з таким висновком колегія суддів не погоджується.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобовязанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч.1ст.628 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, пені, що передбачено ст. 611 ЦК.

Згідно п.5.3.2 Договору Ф-1 від 04.01.2008р. в разі прострочення позичальником своїх зобовязань по поверненню кредиту або сплаті процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць відповідно до умов цього Договору, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту (а.с.20 т.1).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, наданим позивачем, останній платіж по кредитному договору Ф-1 здійснений відповідачем 01.04.2013 р. починаючи з 01.05.2013 р. платежі не здійснювалися, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість по процентам.

За умовами Договору в разі необхідності дострокової сплати заборгованості Банк зобовязаний письмово повідомити позичальника протягом 3-х днів до вчинення необхідних дій по примусовому стягненню коштів.

ТОВ «Кредитні ініціативи» листами від 04.04.2014 р. та 10.04.2014р., направленими на адреси відповідачів, повідомило останніх про розмір заборгованості станом на 25.03.2014 р. та необхідність дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та пені (а.с.69, 34 т.1). Однак будь-яких платежів за кредитним договором відповідачами після 01.04.2013р. не проведено.

Реалізуючи своє право на примусове стягнення боргу, позивач в квітні 2014р. звернувся до суду з позовом, предявленим до відповідачів, з вимогами про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості по кредитному договору.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків за користування кредитом.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

У звязку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникнення заборгованості за кредитним договором Банк використав передбачене ч.2 ст. 1050 ЦК України та пунктом 5.3.2 Договору право на дострокове повернення позики, що залишилась, надіславши боржнику та поручителю вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних із ним платежів, надавши термін для виконання даної вимоги, які виконані не були.

Доводи ОСОБА_2 в частині укладення договору про відступлення права вимоги з порушенням вимог чинного законодавства України та про неналежне повідомлення про перехід права вимог новому кредитору підлягають відхиленню виходячи з наступного.

Пунктом 5.3.3 Кредитного договору визначено, що банк має право відступити право вимоги за цим договором з наступним повідомленням позичальника протягом 5 днів з моменту укладення договору з цього приводу про особу нового кредитора.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Промінвестбанк» передало, а ТОВ «Кредитні ініціативи» одержало право вимоги за кредитним договором № Ф-1 від 04 січня 2008 року.

20 грудня 2012 року на адресу ОСОБА_2 було направлено повідомлення про відступлення, в якому його повідомлено про укладення договору про відступлення права вимоги (а.с.60 т.1).

Крім того, ПАТ «Промінвестбанк» тричі повідомляло відповідача листами від 29.05.2013 р., 25.10.2013 р. та 29.09.2014р. щодо прийнятого Банком рішення про відступлення прав вимоги за рядом кредитних договорів, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 вважаючи, що договір відступлення прав вимоги суперечить вимогам чинного законодавства та істотно порушує його права, звернувся до суду з позовом, предявленим до ПАТ «Промінвестбанк», ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним даного договору із застосування наслідків недійсності. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року, у задоволенні вказаного позову - відмовлено.

Даними рішеннями, які відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України мають преюдиційне значення, встановлений факт переходу до нового кредитора прав у зобовязанні за кредитним договором № Ф-1 від 04.01.2008 р., висновки ґрунтуються на положеннях ст.ст.203, 2015, 530, 626-629 ЦК України та зводяться до того, що договір про відступлення прав вимоги було укладено між сторонами у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Інші доводи скарги ОСОБА_2 є такими, що не дають підстав вважати, що рішення не відповідає матеріалам справи, встановленим фактичним обставинам та вимогам матеріального та процесуального закону. Перевіривши їх, суд не знаходить такими, що дають підстави для скасування судового рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_2

Разом з тим, суд першої інстанції, визначаючи солідарну відповідальність боржника та поручителя, не звернув уваги на необхідність застосування положень ч.1 ст.559 ЦК України.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч.1,2 ст. 553 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Закон пов'язує припинення договору поруки із сукупністю двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Відповідно до договору поруки, укладеного між Банком та ОСОБА_3 04.01.2008 р. № Ф-6, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно у повному обсязі у випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов'язання по погашенню заборгованості за Договором від 04.01.2008 р. № Ф-1 в розмірі 170000,00 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 15,5% річних, комісійної винагороди, неустойки та інших збитків (а.с.29 т.1).

Пунктами 5.2. та 5.4. Договору поруки Ф-6 від 04.01.2008 р. передбачено, що збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором та переведення боргу за кредитним договором на нового боржника відбувається виключно за взаємною згодою сторін цього Договору. Будь-які зміни і доповнення до цього Договору приймаються за взаємною згодою сторін і укладаються у простій письмовій формі шляхом укладення Договору про внесення змін і доповнень, які є невідємною частиною цього Договору.

У справі, яка є предметом перегляду, між банком і позичальником ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін №1 до Кредитного Договору Ф-1 від 04.01.2008 р., за умовами якого збільшено розмір процентної ставки з 15,5% річних до 20% річних з 04.06.2008р. (а. с. 134 т.1).

Таким чином, визначивши додатковим договором до кредитного договору нову процентну ставку, яка призвела до збільшення відсотків за користування кредитним коштами, без укладення додаткової угоди до договору поруки про збільшення відсоткової ставки, у звязку з чим збільшився обсяг відповідальності поручителя, яка згоду на таке збільшення не надавала, колегія суддів дійшла висновку про припинення зобовязання ОСОБА_3 за договором поруки.

А тому висновки суду першої інстанції про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 заборгованості за кредитом не відповідають вимогам закону, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Приймаючи до ваги, що наявні підстави для задоволення апеляційних скарг, судове рішення в частині розподілу судових витрат підлягає також скасуванню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати в розмірі 1393 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17 квітня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № Ф-1 від 04.01.2008р. станом на 25.03.2014р. в розмірі 139330 (сто тридцять девять тисяч триста тридцять) грн. 22 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 114986 грн. 30 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 22971 грн. 00 коп., пені за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 1372 грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати в розмірі 1393 грн. 30 коп.

У задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: