Провадження № 2/311/429/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 квітня 2016 року Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

03.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, а відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання доньок не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами. Проти ухвалення по справі заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, не заперечує.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27.07.2002 року Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.2).

Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у свідоцтвах про народження яких батьком записаний ОСОБА_2, відповідач по справі (а.с.2,3).

Неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та фактично мешкають з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: Запорізька область Василівський район смт.Степногірськ пров.Садовий, 3/1 та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області за № 342 від 24.02.2016 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.7) та вказані обставини відповідачем не оспорені.

Позивачка ОСОБА_1 на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Згідно довідки № 2092 від 29.02.2016 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Василівської РДА Запорізької області, позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку у Василівському районному управлінні соціального захисту населення, де отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, щомісячно в сумі 955,21 грн., загальний розмір якої за період з 01.09.2015 року по 01.03.2016 року склав 5731,26 грн. (а.с.8)

Відповідач ОСОБА_2 на теперішній час офіційно не працевлаштований, у добровільному порядку допомоги на дітей не надає, домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей між сторонами не досягнуто, тому позивачка ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі.

Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають

істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу.

Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей між сторонами до теперішнього часу не досягнуто, та враховуючи матеріальне становища відповідача ОСОБА_2, який працює неофіційно, має мінливі заробітки, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, статусу безробітного немає, є фізично здоровою та працездатною особою, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків немає, тому суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти визначеній позивачкою ОСОБА_1 частці від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, та приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає необхідним стягнути в судовому порядку з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в єдиній частці, відповідно до положень ст.183 СК України, а саме: в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду, тобто з 03.03.2016 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2016 року становить 551,20 грн., оскільки позивачка ОСОБА_1 по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, (ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 Запорізької області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.03.2016 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідача, який не був присутній у судовому засіданні, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5