АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2509/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48,50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання чоловіка, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що з 12 листопада 2010 року по 29 серпня 2016 року перебував у шлюбі із відповідачкою. У період перебування у шлюбі 20 січня 2011 року ОСОБА_7 призначено інвалідність 1 групи внаслідок загального захворювання безтерміново, у зв'зку із чим він не працює та отримує пенсію в розмірі 1400 гривень та інших доходів не має. Позивач вказував, що є особою, яка потребує матеріальної допомоги, яку його колишня дружина не надає, хоча отримує заробітну плату близько 3000 гривень та має додатковий дохід. При цьому двох неповнолітніх дітей сторін позивач повністю забезпечує, а тому ОСОБА_6 має можливість надавати йому таку допомогу. За вказаних обставин позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки аліментів на його утримання в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на його утримання в розмірі 1/8 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 вересня 2016 року пожиттєво. до досягнення дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку 25 грудня 2017 року. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 551,2 грн. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць, що буде становити 1/8 частку від заробітку(доходу) ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невірну оцінку судом доказів, невірному трактуванні судом норм матеріального та процесуального права, необгрунтованість та незаконність рішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог та стягнути з ОСОБА_7 на користь апелянта судові витрати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, районний суд вважав, що позивач набув права на утримання ще перебуваючи в шлюбі, та дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки крім пенсії, з якої він сплачує аліменти на дітей, інші доходи в нього відсутні, при цьому залишок пенсії не забезпечує прожиткового мінімуму, а відповідачка в змозі надавати позивачеві матеріальну допомогу у 1/8 частки від доходу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2010 року, який розірвано 29 серпня 2016 року рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області.

Зазначеним судовим рішенням з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття найстаршою дитиною, починаючи з 27 липня 2016 року.

Крім того, судом встановлено, що в період шлюбу з 20 січня 2011 року ОСОБА_7 встановлено першу групу інвалідності внаслідок загального захворювання безтерміново.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, здійснюючи цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (правовий висновок ВСУ в постанові від 13 квітня 2016 року у справі N 6-3066цс15).

Як видно з матеріалів справи розмір пенсії позивача як інваліда I групи становить 1 729,99 грн., з яких за рішенням районного суду з позивача стягнуто аліменти у розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття найстаршою дитиною, починаючи з дня подання позовної заяви 27 липня 2016 року.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 травня - 1130 гривень.

Вищевказаним рішенням встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_7, 14 жовтня 2006 року р.н. (10 років), та Михайла, ІНФОРМАЦІЯ_4 (6 років)

Цією ж статтею встановлений і розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1531 гривня.

Таким чином, оскільки ? доходу позивача складає 432, 5 грн. на кожну дитину (що менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років), з пенсії ОСОБА_7 на двох дітей підлягають відрахуванню аліментні зобов'язання на суму 918, 6 (459, 3*2). Таким чином, зважаючи на обов'язок позивача належним чином виконувати свої батьківські зобов'язання по утриманню неповнолітніх дітей та визначений рішенням суду їх розмір, у позивача залишається 811, 39 грн. (1 729, 99 - 918,6).

Отже, ОСОБА_7 отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що, із врахуванням його аліментних зобов'язань, не забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому його можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України, на що і вказано судом першої інстанції.

Проте, виходячи із аналізу ст. 75 СК України, разом із встановленням потреби одного із подружжя у матеріальній допомозі суд повинен встановити і можливість другого із подружжя надавати матеріальну допомогу. Під можливістю другого з подружжя надавати матеріальну допомогу слід розуміти наявність у такої особи доходу, який перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом. Більше того, розмір надання утримання, який має встановлювати суд, не повинен позбавляти таку особу доходу, нижчого від прожиткового мінімуму, встановленого законом. При цьому судом мають враховуватись усі обставини справи в сукупності, в тому числі і уже існуючі на момент розгляду справи правовідносини щодо утримання непрацездатних батьків, дітей тощо).

Районний суд, постановляючи рішення про стягнення із відповідачки аліментів на утримання ОСОБА_7 вважав, що остання має можливість надавати таку допомогу у розмірі 1/8 своїх доходів. Проте, такий висновок суду ґрунтується на неповному встановленні обставин справи.

Так, відповідачка ОСОБА_6 є працездатною працюючою особою, яка працює в Чигиринській центральній районній лікарні, а згідно довідки Чигиринської ЦРЛ від 16 вересня 2016 року її середня зарплата становить 3 025, 3 грн. (а.с. 26)

Матеріали справи не містять будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідачки інших доходів, крім заробітної плати.

Із зазначеної заробітної плати позивачка повинна забезпечувати себе (прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 травня - 1450 грн. та забезпечувати для двох неповнолітніх дітей нормальне функціонування організму людини, збереження їх здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Іншими словами, відповідачка, окрім свого утримання, повинна компенсувати для кожної дитини різницю між необхідним прожитковим мінімумом та аліментами батька: 1071, 7 грн. на кожну дитину. (1531 - 459, 3)

Враховуючи вказане, мінімальні витрати ОСОБА_6, виходячи із прожиткового мінімуму для її сім'ї (себе самої та двох неповнолітніх дітей) повинен складати 3 593,1 грн., а середня заробітна плата відповідачки 3 025, 3 грн. не перекриває визначеного для неї необхідного доходу для забезпечення мінімального нормального життя.

Таким чином, ОСОБА_6 не є особою, дохід якої дозволяє надавати матеріальну допомогу колишньому чоловіку, який потребує такої матеріальної допомоги, що залишилося поза увагою суду першої інстанції у зв'язку із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи і, як наслідок, невідповідність висновків суду обставинам справи.

За вказаних вище обставин рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.1,3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2, 5 ст. 88 ЦПК України, із держави на користь ОСОБА_6, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 606,32 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :