пр. № 2/759/33/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді: Лопатюк Н.Г.,

при секретарі: Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розподіл домоволодіння, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розподіл домоволодіння, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про уточнення часток житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року, зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про уточнення часток житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідачів, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_1, звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі, яку мотивував тим, що питання, які є предметом даного спору, вже вирішені, що підтверджується рішеннями судів різних інстанцій, які набрали законної сили, а тому у відповідності до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, провадження у даній справі підлягає закриттю.

ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення заяви про закриття провадження у справі..

Позивачка ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 та закриття провадження у справі.

Вислухавши думку ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для закриття провадження у справі, зважаючи на наступне.

Виходячи зі змісту п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 27 листопада 2013 року в судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_6 звернулась до суду з уточненою позовною заявою та вказала, що відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_8 належить 1/18 частки вказаного домоволодіння на підставі рішень Святошинського районного суду м. Києва від 26.03.2004 року (справа НОМЕР_1-77/2004), додаткового рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2004 року (справа № 2-77/2004), додаткового рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2004 року (справа НОМЕР_1-77/2004), ухвали Апеляційного суду м. Києва від 31.03.2005 року (справа №22-858/05), ухвали Апеляційного суду Донецької області від 03.09.2007 року.

Отже, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її правонаступником є ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2015 року №524/15.

28 жовтня 2015 року, під час судового розгляду, представником позивача була подана заява про правонаступництво, а саме про те, що ОСОБА_6 подарувала свою частку житлової площі будинку АДРЕСА_1 - своїй доньці ОСОБА_2

Як встановлено в ході судового розгляду, 16 липня 1974 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 був укладений Договір купівлі-продажу частини житлового будинку по АДРЕСА_1 Після набуття правочину Договіру купівлі-продажу, розподіл будинку відбувався на квартиру НОМЕР_2 та квартиру НОМЕР_1.

Квартира НОМЕР_2, загальною площею 48,9 кв.м., складалась з двох кімнат - 19,1 кв.м. та 10,9 кв.м., коридор - 6,4 кв.м., кухня - 12,5 кв.м. Квартира НОМЕР_1, загальною площею 32,5 кв.м., складалась з однієї кімнати 12,5 кв.м., кухні 7,2 кв.м., двох кладових - 7,8 кв.м. та 5,0 кв.м.

Загальна площа будинку на момент купівлі-продажу складала 81,4 кв.м, у зв'язку з розподілом площі житлового будинку між продавцем і покупцем згідно Договору купівлі-продажу визначились відповідні частки, 2/3 - продавцю ОСОБА_9 та 1/3 - покупцю ОСОБА_10

16 липня 1974 року продавцем будинку ОСОБА_9 за домовленістю сторін, були взяті зобов'язання перед покупцем ОСОБА_10 щодо облаштування окремого виходу із квартири НОМЕР_1 через будівництво прибудови, про що свідчить рукописно складений документ, копія якого міститься в матеріалах справи.

Під час виконання робіт, планування квартири НОМЕР_1 було змінено, де за рахунок квадратних метрів двох кладових площею 7,8 кв.м. та 5 кв.м. (які вказані в договорі купівлі-продажу від 16 липня 1974 року), шляхом об'єднання було створено окрему кімнату, загальною площею 13,5 кв.м. В прибудові з'явились нові приміщенні, а саме: тамбур - 4,2 кв.м. та санвузол.

Облаштовуючи вхідну групу своєї квартири (НОМЕР_2), продавець також зробив окрему прибудову з новими приміщеннями: тамбур, площею 4,6 кв.м. та кладову - 1,6 кв.м.

У зв'язку з внесенням змін у планування кванртир НОМЕР_2 та НОМЕР_1 (згідно Розпорядження Держархбудконтролю м. Києва №377 від 16 жзовтня 1998 року), загальна площа будинку була збільшена з 81,4 кв.м. до 95,7 кв.м.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1, ініціатива ОСОБА_9 щодо перепланування квартири НОМЕР_2 була пов'язана з його бажанням подарувати свою квартиру (55,1 кв.м.) доньці (В подальшому, ОСОБА_11 свою частку квартири через договір дарування оформить на гр. ОСОБА_12, а позивачка ОСОБА_2 є її правонаступницею).

Донька ОСОБА_9, ОСОБА_13 26 березня 2004 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про виселення ОСОБА_14 та ОСОБА_7 (невістки та її матері). ОСОБА_14 та ОСОБА_7 звернулись з зустрічним позовом про визнання частково недійсним договору дарування квартири НОМЕР_2 і визначення порядку користування жилими приміщеннями. Зустрічний позовом було задоволено.

Отже, право власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_15 було визнано по 1/18 частини житлого будинку АДРЕСА_1, за ОСОБА_7 та ОСОБА_14

Як також встановлено в ході судового розгляду, Договір дарування від 25.11.1998 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 був перерахований на праві власності 1/9 (1/18+1/18) частини жилого будинку АДРЕСА_1 визнавши фактичну належність йому на праві власності на час укладання Договору дарування, 8/9 частин будинку АДРЕСА_1

Вищевказаним судовим рішенням, встановлено конкретний порядок користування, виділено ОСОБА_7 та ОСОБА_14 жилу кімнату площею 10,9 кв.м., ОСОБА_13 та ОСОБА_9 виділено кімнату площею 19,1 кв.м. (в квартирі НОМЕР_2), коридор розміром 6,4 кв.м., а місця загального користування залишено в загальному користуванні.

Рішення та додаткові рішення, які винесені по вищевказаній справі, набрали законної сили.

Договір купівлі-продажу від 16 липня 1974 року, рішення суду та додаткові рішення суду по справі НОМЕР_1-77/2004 року свідчать, що правочин розподілу будинку АДРЕСА_1 на квартиру НОМЕР_2 та квартиру НОМЕР_1 відбувся в 1974 році згідно Договору купівлі-продажу від 16 липня 1974 року, а правочин розподілу квартири НОМЕР_2 між мешканцями ОСОБА_13 та ОСОБА_7 і ОСОБА_14 відбувся в 2004 році на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2004 року, провадження по цивільній справі НОМЕР_1-2762/04 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_16 до ОСОБА_9, ОСОБА_13про встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_16 про встановлення порядку користування земельною ділянкою - закрито.

Правонаступниками ОСОБА_16 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (квартира НОМЕР_1). Правонаступниками ОСОБА_9, ОСОБА_13 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (квартира НОМЕР_2).

Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 та необхідність закрити провадження у даній цивільній справі, з підстав, наведених вище.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.174, 205, 208-210, 293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розподіл домоволодіння, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: Лопатюк Н.Г.