Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/589/16
Справа № 711/152/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Степаненко О.М.,

за участю секретаря - Романової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивує тим, що 26.08.2010 між ним та відповідачем був укладений шлюб.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2015 шлюб розірваний. Під час шлюбу сторони придбали майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу.

29.07.2013 ними було придбано за 71 020 грн. квартиру АДРЕСА_1.

Також під час шлюбу було придбано побутову техніку:

-холодильник «Норд» - 6000 грн.,

-пральну машину «Bosh"- 8000 грн.;

-газову плиту «Gorenje» - 8000 грн.;

-посудомийну машину «Zunussi»- 3000 грн.;

-планшет «Lenovo» - 6500 грн.;

-ноутбук «Toshiba» - 7000 грн.;

-шафа-купе - 4000 грн.;

-мікрохвильова піч - 2500 грн.;

-масажне крісло - 1000 грн.

-Загальна вартість рухомого майна - 46000 грн.

На підставі вищевикладеного, відповідно до положень ст. 70 СК України, просить суд визнати за ним право власності на наступне майно:

-пральну машину «Bosh"- 8000 грн.;

-газову плиту «Gorenje» - 8000 грн.;

-планшет «Lenovo» - 6500 грн.;

-масажне крісло - 1000 грн.

Визнати ідеальні частки - по ? в квартирі АДРЕСА_1 без реального поділу і залишити майно у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

14.03.2016 ОСОБА_2, скористалась правом передбаченим ст. 123 ЦПК України, звернулась до суду з зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя. Позову заяву мотивує тим, що за час шлюбу за спільні кошти вони набули у власність двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором міни від 24.10.2013, посвідченого приватним нотаріусом Левицькою Р.В.

За вказаним вище договором відповідач ОСОБА_1 здійснив обмін кімнати АДРЕСА_3 на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Так як обмін вказаної нерухомості був не рівноцінний, то ОСОБА_4 (сторона договору міни) отримав від ОСОБА_2 доплату за двокімнатну квартиру в сумі 120000 грн., що підтверджується розпискою від 24.10.2013.

Оскільки вартість квартири, згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності про вартість квартири від 11.03.2016, становить 180000 грн., доплата відбувалась за спільні кошти подружжя, вважає, що їй належить 1/3 її частини.

На підставі вищевикладеного просить суд здійснити поділ спільно нажитого майна та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Ухвалою суду від 14.03.2016, занесеною до журналу судового засідання, зустрічну позовну заяву було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

14.03.2016 ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про збільшення частки дружини при поділі майна подружжя. Клопотання мотивує тим, що відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. На її утриманні перебуває син та донька. Аліменти, які сплачує позивач (близько 500 грн. на місяць) не достатні для фізичного, духовного розвитку та лікування дітей, а тому просить суд при поділі майна, що є спільною сумісною власністю, враховуючи факт перебування дітей на утриманні, не значний розмір аліментів, що сплачуються, збільшити частку дружини - ОСОБА_2 та залишити за нею одноособове право власності на квартиру АДРЕСА_1, де вона проживає разом з дітьми на даний час.

Позивач по первісному позову, він же відповідач по зустрічному позову, ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги по первісному позову підтримав та просив задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Бабіч Т.Г. в судовому засіданні просила суд первісний позов задовольнити повністю, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Відповідач по первісному позову, вона же позивач по зустрічному позову, ОСОБА_2, в судовому засіданні просила суд в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов підтримала повністю та просила задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Ремша Д.С. в судовому засіданні в задоволенні первісного позову просив відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, думку адвокатів Бабіч Т.Г., Ремша Д.С., покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4, дослідивши письмові матеріали справи, суд, приходить до висновку, що первісна позовна заява підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 26.08.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 26.08.2010, актовий запис № 199. Після укладення шлюбу ОСОБА_2 було присвоєно прізвище -ОСОБА_2.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2015 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. Рішення суду вступило в законну силу 05.01.2016.

З вищевикладеного випливає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.08.2010 по 05.01.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Положення статті 368 ЦК України, регламентують, що спільна власність двох осіб без визначення часток кожного з них у праві спільної власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що при розгляді спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири укладеному 29.07.2013 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченому приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В., реєстровий номер 1484, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності ОСОБА_2 на вищевказану нерухомість зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.07.2013, реєстровий номер 1889450.

Оскільки вищевказане нерухоме майно придбано в період перебування сторін у шлюбі, суд визнає його об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, яке підлягає поділу між сторонами.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

ОСОБА_2 14.03.2016 було подано до суду клопотання про збільшення її частки при поділі квартири АДРЕСА_1 з мотивів перебування на її утриманні двох неповнолітніх дітей, а також у зв'язку з наданням ОСОБА_1 допомоги на утримання дітей в недостатньому розмірі для фізичного, духовного розвитку та лікування дітей.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п.30) судам роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно в ч.ч. 2,3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст. 60 СК).

Судом встановлено, що сторони мають одну спільну дитину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 23.07.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 811.

Батьком дитини ОСОБА_10 - ОСОБА_1 не являється, оскільки остання є донькою ОСОБА_2 від першого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 17.07.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області, актовий запис № 501.

Крім того, судом встановлено, що від попереднього шлюбу ОСОБА_1 має неповнолітню доньку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 08.11.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси Черкаської області, актовий запис № 848, на утримання якої останній сплачує аліменти.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 працює на посаді водія ПАТ «Юрія» та з його заробітної плати відраховуються аліменти.

Згідно довідки про розмір сплачених аліментів № 983/08-03-46 виданої 14.03.2016 Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 27.07.2015 та до повноліття дитини, розмір яких з листопада 2015 року становить 500 грн.

Інших фактів, що мають істотне значення для справи (факт не дбання ОСОБА_2 про матеріальне забезпечення сім'ї, приховання інших джерел доходів, знищення чи пошкодження спільного майна, витрачання його на шкоду інтересам сім'ї тощо) судом не встановлено.

Таким чином, дослідивши надані ОСОБА_2 докази в підтвердження вимог про збільшення її частки при поділі квартири АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про те, що остання не довела перед судом наявність підстав для збільшення її частки у спільному сумісному майні, а тому поділ вищевказаної квартири слід проводити виходячи з принципу рівності частки подружжя у спільно нажитому майні.

Позовна вимога позивача ОСОБА_1 про поділ рухомого майна придбаного під час шлюбу з відповідачем підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що серед всього переліку рухомого майна заявленого ОСОБА_1 в наявності залишилося наступне майно: холодильник «Норд» та газова плита «Gorenje», що визнано як позивачем так і відповідачем по первісному позову.

Сторони погодили між собою, що їх вартість становить відповідно: холодильник «Норд» - 2500 грн., газова плита «Gorenje» - 4000 грн.

Виходячи з домовленості сторін, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_2 необхідно визнати право власності на газову плиту «Gorenje», а за ОСОБА_1 - на холодильник «Норд».

Оскільки вартість виділеного сторонам рухоме майно є нерівноцінним, то до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає компенсація в розмірі 1500 грн., чому не заперечувала ОСОБА_2

Також судом встановлено, що відповідно до договору міни укладеному 24.10.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідченому приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В., реєстровий номер 2241, ОСОБА_1 обміняв кімнату АДРЕСА_3 на квартиру АДРЕСА_4, яка належала на праві власності ОСОБА_4 Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності ОСОБА_1 на вищевказану нерухомість зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2013, реєстровий номер 3043606.

Вказаний договір ніким не оспорюваний, не скасований, а тому є чинним.

Кімната АДРЕСА_3 належала ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 20.10.2010 укладеного між останнім та його матір'ю - ОСОБА_7

Відповідно до п.п. 5,6 договору міни ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 становить 145340 грн., ринкова вартість кімнати АДРЕСА_3 - 145530 грн.

Пунктом 7 договору міни передбачено, що обмін здійснюється сторонами без доплати. Сторонам відома ринкова вартість кімнат та квартир по місту Черкаси. Обмін є рівноцінним та результатом домовленості Сторін.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила суду факт того, що 20.10.2010 вона подарувала своєму синові ОСОБА_1 належну їй на праві власності кімнату АДРЕСА_3.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_4, так як вони суперечать інформації зазначеній у його розписці від 24.10.2013 про те, що він, начебто, отримав від ОСОБА_2 120000 грн. в рахунок доплати за квартиру АДРЕСА_4, а також заяві від 19.03.2016, в якій він повідомив, що жодної доплати за обмін вищевказаної квартири не отримував, про існування розписки від 24.10.2013 йому нічого не відомо. Причину таких суперечливих фактів свідок ОСОБА_4 пояснити суду не зміг.

Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження позивача по зустрічному позову ОСОБА_2 про те, що квартира була частково набута подружжям за спільні кошти, а тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, не відповідає дійсності, оскільки спростовується зібраними по справі доказами, а саме: договором міни укладеним та посвідченим 24.10.2013 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В., реєстровий номер 2241, який суд визнав як належний та допустимий доказ.

На підставі вищевикладеного зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 суд вважає недоведеними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 60, 61,63, 69,70 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 61, 88, 174, 209, 213-215, 218, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на холодильник «Норд» вартістю 2500 грн.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на газову плиту «Gorenje» вартістю 4000 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію при поділі рухомого мана в сумі 1500 грн.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ квартири АДРЕСА_4 та визнання права власності на 1/3 частину цієї квартири, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Головуючий: О. М. Степаненко