Справа № 645/5398/16-ц
Провадження № 2-о/645/245/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенко С.О.

при секретарі судових засідань - Новицькій Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її бабусі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, при житті зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1, місце смерті - Донецька область, м. Донецьк, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування заяви зазначив, що вона є онукою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в м. Донецьк, Донецької області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №1048 від ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням причини смерті - атеросклеротична хвороба серця. Отримати свідоцтво про смерть у відділі РАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті бабусі заявникові потрібно для отримання свідоцтва про смерть.

Заявник в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася телефонограмою, в зв'язку з розглядом справи даної категорії відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України невідкладно з моменту надходження заяви, своєчасно та належним чином.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.257-1 ЦПК України щодо невідкладного судового розгляду, суд вважає можливим проведення судового розгляду у відсутність заявника та представника зацікавленої особи.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність заявника та зацікавленої особи, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Як вбачається з копії паспорту серія НОМЕР_2, виданого Тельманівським РВ УМВС України в Донецькій області 22 серпня 2000 року, заявник ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5).

Згідно довідки № від 23.10.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 з АДРЕСА_2 перемістилася до АДРЕСА_3 (а.с.4).

Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого повторно 24 січня 1986 року Палацом урочистих подій м. Донецька, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_4, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4, виданого 05 серпня 2000 р.н. Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 уклала шлюб з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище ОСОБА_4.

Відповідно до ксерокопії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9 від 19.07.2016 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, уклала 11 серпня 1973 року шлюб з ОСОБА_5 та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище ОСОБА_6. 20 грудня 1985 року даний шлюб було розірвано номер актового запису №825 (а.с.8).

Відповідно до ксерокопії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 19.07.2016 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, уклала 05 березня 1994 року шлюб з ОСОБА_9 та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище ОСОБА_6 (а.с.9).

Суд оглянувши вказані документи та вивчивши їх в судовому засіданні, вбачає підтвердженим факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 є онукою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, яка є бабусею заявника. На підтвердження факту смерті ОСОБА_3 з боку заявника надано лікарське свідоцтво про смерть №1048 від ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням причини смерті - атеросклеротична хвороба серця (а.с.12).

З матеріалів справи та відповіді Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 09.11.2016 року №10290/15.10-04-06 вбачається, що у державній реєстрації смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовлено (а.с.13).

Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області посилається на те, що представлене лікарське свідоцтво про смерть не має юридичної сили на території України, оскільки підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та /або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому Законом України, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Судом встановлено, що смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки м. Донецьк, Донецької області знаходиться на території проведення антитерористичної операції.

У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги, що факт смерті ОСОБА_3 підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, та знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і це необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть її бабусі, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 234, 256- 259 ЦПК України, ст. ст. 17, 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія рішення негайно надсилається до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для державної реєстрації смерті особи.

Суддя -