Справа № 524/7177/16-ц
Провадження №2/524/2442/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Нестеренка С.Г.

при секретарі - Бельченко Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення коштів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В

19 вересня 2016 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому просила розірвати шлюб, взятий з відповідачем 07 грудня 2007 року та стягнути з відповідача на її користь кошти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 Нікіти Романовича, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Вказувала, що сімейно-шлюбні відносини припинені, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей та сімї не надає.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_2 не прибув повторно у судові засідання, хоча був повідомлений про дату розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки в судові засідання не повідомляв та не подавав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 161 СК України зазначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття.

Відповідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

-стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

-стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 80 цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі.

Судом достовірно встановлено, що сторони по справі взяли шлюб 07 грудня 2007 року, який зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис за № 1353 і є для сторін першим. Від шлюбу мають дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 Нікіту Романовича, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили у липні 2016 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного.

Позивач не працює. Відповідач працює ТОВ «ГлобиноАгро», має стабільний дохід, аліментних зобовязань перед іншими особами не має, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Сторони спільно господарство не ведуть та не мають спільного бюджету.

Вказані обставини постають з позовної заяви, заяв сторін та підтверджуються письмовими доказами, наявних в матеріалах справи.

На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, відповідача так і їх малолітніх дітей.

Після розірвання шлюбу необхідно присвоїти прізвище позивачеві ОСОБА_1 ОСОБА_1.

Спір між сторонами щодо визначення місця проживання малолітніх дітей та розподіл майна фактично відсутній.

Крім того, суд на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що відповідач не виконує батьківський обов'язок по утриманню дітей.

Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів та про те, що доход малолітніх дітей перевищують доход кожної із сторін.

Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на утримання малолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 Нікіти Романовича, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частині зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2016 року до досягнення дітьми повноліття та на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. в частині вимог щодо стягнення аліментів.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не наполягала на стягненні з відповідача коштів у повернення сплаченого судового збору в частині вимог про розірвання шлюбу.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дітей.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, 367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, взятий ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - Ткаченко) ОСОБА_5, зареєстрованого 07 грудня 2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис за № 1353 - розірвати.

Після розірвання шлюбу присвоїти прізвище ОСОБА_1 ОСОБА_1.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання малолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_3 Нікіти Романовича, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття та на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення в частині стягнення сум платежу за один місяць виконати негайно.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення упродовж десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу упродовж десяти днів з дня отримання копії цього рішення після розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним Судом Полтавської області.

Суддя: