Справа №485/1555/15-ц 17.02.2016 17.02.2016 17.02.2016
Провадження №22-ц/784/88/16
Справа 485/1555/15-ц
Провадження 22ц-/784/88/16 Головуючий по 1 інстанції Кішковська З.А.
Категорія 39 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2016р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Харитонової І.В., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2015р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

У серпні 2015р. ОСОБА_2 предявила позов до ОСОБА_4 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно.

Позивач вказувала, що 19 січня 1995р. її батько ОСОБА_6 вчинив заповіт, за умовами якого розпорядився житловим будинком по вул. Леніна,19 в с. Михайлівка Снігурівського району Миколаївської області на її користь.

Проживаючи з ОСОБА_6 до його смерті, яка настала 18 березня 1997 р., вона фактично вступила у володіння і користування спадковим майном разом з матірю ОСОБА_7

28 вересня 1998р. ОСОБА_7 померла і лише після її смерті вони з відповідачем звернулись до нотаріального органу із заявами про прийняття спадщини.

20 грудня 2007р. державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 видала їй та відповідачу свідоцтва право на спадщину за законом по 1/2 частці на житловий будинок по вул. Леніна,19 в с. Михайлівка Снігурівського району Миколаївської області та на земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку.

Вважаючи свої спадкові права порушеними, оскільки після смерті батька їй за заповітом повинна належати 1/2 частка житлового будинку, а після смерті матері ще 1/4 частка в цьому майні, позивачка просила визнати частково недійсними названі свідоцтва про право на спадщину за законом та визнати право власності на 3/4 частки житлового будинку.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2015р. у задоволенні позову відмовлено. Додатковим рішенням цього ж суду від 29 грудня 2015р. до розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 з 26 вересня 1959р.

22 серпня 1992р. і 30 червня 1993р. Олександрівською сільською радою Снігурівського району на імя ОСОБА_6 видані відповідно свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул. Леніна,19 в с. Михайлівка Снігурівського району Миколаївської області та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку.

19 січня 1995р. ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, за умовами якого на випадок своєї смерті розпорядився житловим будинком по вул. Леніна,19 в с. Михайлівна Снігурівського району Миколаївської області на користь доньки ОСОБА_2

18 березня 1997 р. ОСОБА_6 помер, а спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_7 шляхом вступу у володіння і користування спадковим майном.

ОСОБА_2 за даними паспорта зареєстрована 06 липня 1996р. АДРЕСА_1.

За повідомленням сільського голови Олександрівської сільської ради Снігурівського району від 23 вересня 2015р. ОСОБА_2 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 з листопада 2010р. по вересень 2014р. без реєстрації.

Згідно довідки начальника відділу кадрів ПАТ „Херсонський електромашинобудівний завод від 02 листопада 2015р. ОСОБА_2 працювала на цьому підприємстві з 01 квітня 1988р. по 02 жовтня 2006р.

28 вересня 1998р. у звязку зі смертю ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі, яке було прийнято нею після смерті чоловіка, але не оформлено в установленому порядку.

23 жовтня 1998р. і 19 лютого 1999р. із заявами до нотаріального органу про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які є відповідно сином та донькою спадкодавця.

20 грудня 2007р. державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 видала імя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 свідоцтва право на спадщину за законом по 1/2 частці на житловий будинок по вул. Леніна,19 в с. Михайлівка Снігурівського району Миколаївської області та на земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2015р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2015р., проведено поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки по вул. Леніна,19 в с. Михайлівна Снігурівського району Миколаївської області.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 в установленому ст.ст.548,549 ЦК УРСР порядку спадщину після смерті батька не прийняла, то висновок суду про відсутність підстав, передбачених ст.1301 ЦК для визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом є правомірним.

Посилання позивача щодо проживання зі спадкодавцем були предметом дослідження суду першої інстанції і наданим з цього приводу доказам, в тому числі поясненням свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, акту про проживання, складеного депутатом сільради 02 квітня 2015р. дана оцінка у відповідності зі ст.212 ЦПК. При цьому судом було враховано, що на час смерті ОСОБА_6 та протягом шести місяців після відкриття спадщини позивач була зареєстрована і працювала в м. Херсоні.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: