Справа №592/4135/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Алфьоров А. М.
Номер провадження 22-ц/788/1686/16 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

14 листопада 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Центроліт» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Закорка Вадима Вікторовича

про встановлення факту праці в шкідливих умовах,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволений.

Встановлений юридичний факт праці ОСОБА_3 за професією «модельник по моделях із епоксидних смол, занятий обмазуванням, обсипанням та сушінням смол» з 01 серпня 1982 року по 01 травня 1989 року у ПАТ «Центролит», з 01 травня 1989 року по 01 липня 1992 року у виробничому кооперативі «Модельник», з 01 липня 1992 року по 29 липня 1994 року у ПАТ «Центролит».

Зобов'язано ПАТ «Центролит» надати відповідні довідки про працю у шкідливих умовах для пред'явлення їх до Пенсійного фонду України у м. Сумах.

В апеляційній скарзі Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

При цьому зазначає, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення не звернув уваги на ту обставину, що кооператив «Модельник» та ПАТ «Центроліт» є окремими юридичними особами. Позивач працював у кооперативі «Модельник», правонаступником якого ПАТ «Центроліт» не є, а відтак і не має права видавати останньому пільгові довідки. Враховуючи те, що позивач у період з 01 травня 1989 року по 01 липня 1992 року перебував у трудових відносинах з виробничим кооперативом «Модельник», а не з ПАТ «Центроліт», то, вважає, що зобов'язання ПАТ «Центроліт» видати пільгову довідку позивачу за вказаний період роботи суперечить нормам матеріального права. Крім того, вказує, що ОСОБА_3 в позовному провадженні був встановлений факт, який має юридичне значення, що на його думку, прямо суперечить приписам п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, оскільки вказані факти можуть встановлюватися лише в порядку окремого, а не позовного провадження. Також зазначає, що судом однобічно встановлені фактичні обставини справи. Зокрема, суд першої інстанції всупереч норм цивільного процесуального права зараховує пільговий стаж Позивачу на роботах зі шкідливими умовами праці, що передбачений Списком № 2. Водночас, Позивач при поданні позовної заяви зазначає, що встановлення вказаного факту йому необхідне для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також вказує, що при розгляді вказаної справи суд першої інстанції не з'ясував позицію управління щодо заявлених Позивачем позовних вимог, та не залучив його до розгляду у вказаній справі, що призвело до порушення процесуальних прав управління. Також вказує, що позовні вимоги ОСОБА_3 фактично направлені на визначення у останнього права на пенсію, а не на встановлення юридичного факту, то вважаємо, що вказану справу належить розглядати не в порядку цивільного, а в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області - Соколенко А.В., який апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, представника відповідача - Сіренко Г.В., які проти скарги заперечують, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, із закриттям провадження у справі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту зайнятості ОСОБА_3 на посадах із шкідливими та важкими умовами праці дозволить заявнику реалізувати своє право на пільгову пенсію.

Однак погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до ПАТ «Центроліт» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Закорка В.В., який мотивував тим, що 01 серпня 1982 року по 29 липня 1994 року він працював модельником по моделях із епоксидних смол. Саме цей скорочений та неточний запис назви його професії спеціалістами відповідача у його трудовій книжці став перешкодою у призначенні йому пенсії на пільгових умовах та не визнається Управлінням пенсійного фонду України в м.Сумах, а також робота за тією ж професією, в тих же шкідливих умовах праці у виробничому кооперативі «Модельник». Вважає, що його вина в неточних записах у трудовій книжці та у збереженні архівних документів відсутня, як і в проведенні атестації робочих місць, яка згідно Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджена постановою КМУ від 01 серпня1992 року № 442 покладена на роботодавця. Просив встановити факт йому праці у шкідливих та важких умовах виробництва за період з 01 серпня 1982 року по 01 травня 1989 року у ПАТ «Центролит», з 01 травня 1989 року по 01 липня 1992 року у виробничому кооперативі «Модельник», з 01 липня 1992 року по 29 липня 1994 року у ПАТ «Центролит» за професією «Модельник по моделях з епоксидних смол, занятий обмазуванням, обсипанням та сушінням смол» і на підставі встановленого факту ПАТ «Центролит» надати відповідні довідки про працю у шкідливих умовах виробництва для пред'явлення їх до Пенсійного фонду України у м.Сумах.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно записів у трудовій книжці, з 01 серпня 1982 року по 29 липня1994 року працював модельником по моделях із епоксидних смол ПАТ «Центролит» (а.с.6-7).

З Довідки № 10-22/116 від 02 вересня 2015 року ПАТ «Центролит» вбачається, що 01 травня 1989 року наказом від 26 квітня 1989 року № 124 модельний цех № 1 Сумського чавуноливарного заводу «Центролит» імені 60-річчя Великої Жовтневої Соціалістичної революції був реорганізований в виробничий кооператив «Модельник» при заводі «Центролит». Всі документи, що належали кооперативу «Модельник» знаходились в Сумському чавуноливарному заводі «Центролит» імені 60-річчя Великої Жовтневої Соціалістичної революції. За час існування кооперативу умови виробництва продукції та умови праці його робітників не змінювалися. Кооператив «Модельник» проіснував 3 роки 2 місяці, після чого його правонаступником став Сумський державний завод «Центролит». Після розірвання договору оренди майна з 01 липня 1992 року на базі виробничого майна, орендованого кооперативом «Модельник», створений модельний цех № 1, як структурна одиниця Сумського державного заводу «Центролит» (а.с.9).

Згідно рішення Управління Пенсійного фонду в м. Сумах від 07 грудня 2015 року № 7434, наданого Апеляційному суду Сумської області та листа Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах № 23222/03-29 від 14 грудня 2015 року ОСОБА_3 було відмолено у призначенні пенсії за віком відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах, як працівнику, зайнятому з особливо шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 у зв'язку з відсутністю необхідного стажу 12 років 6 місяців. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 01 серпня 1982 року по 30 квітня 1989 року у ПАТ «Центролит», оскільки назва посади «модельник по моделях із епоксидних смол», що зазначена в трудовій книжці, не відповідає назві професії «модельник по моделях із епоксидних смол, зайнятий обмазуванням, обсипанням та сушінням смол», як зазначено в пільговій довідці від 24 вересня 2015 року № 10-23/89; з 01 травня 1989 року по 01 липня 1992 року у виробничому кооперативі «Модельник» у зв'язку з відсутністю пільгової довідки; з 01 липня 1992 року по 29 липня 1994 року у ПАТ «Центролит», оскільки назва посади «модельник по моделях із епоксидних смол», що зазначена в трудовій книжці, не відповідає назві професії «модельник по моделях із епоксидних смол, зайнятий обмазуванням, обсипанням та сушінням смол, як зазначено у пільговій довідці від 24 вересня 2015 року № 10-23/91 (а.с.12).

Згідно Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ПАТ «Центролит» вбачається, що позивач ОСОБА_3 працював в Сумському чавуноливарному заводі «Центролит» імені 60 - річчя Великої Жовтневої Соціалістичної революції і в період з 01 серпня 1982 року до 01 травня 1989 року, з 01 травня 1989 року до 01 липня 1992 року (кооператив «Модельник»), з 01 липня 1992 року по 29 липня 1994 року за професією модельник по моделях із епоксидних смол, зайнятий обмазуванням, обсипанням та сушінням смол згідно Списку 2 (а.с.8).

Відповідачем визнається за ОСОБА_3 право на пільгове пенсійне забезпечення. Між сторонами у рамках цієї справі відсутній будь-який цивільно-правовий спір.

З матеріалів справи вбачається, що існує спір між ОСОБА_3 та УПФ в Сумах, оскільки останній не зараховує періодів роботи на підприємстві до пільгового стажу, виніс рішення про відмову у призначенні пенсії, яке на сьогодні є предметом спору, адміністративна справа знаходиться на розгляді у Зарічному районному суді м. Суми, що підтверджується поясненнями сторін, а також наданою Апеляційному суду Сумської області копією Ухвали про відкриття провадження у справі від 25 грудня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, подавши при цьому позовну заяву.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ст. 256 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Щодо розподілу судового збору колегія суддів вважає за необхідне зазначити про наступне.

При відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області сплата судового збору на задоволення клопотання була відстрочена до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням сторони, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки у даній справи постановлена ухвала про закриття провадження у справі, то судовий збір не підлягає розподілу.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.4, 310, 313, 314 ч.1 п.3, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задовольнити частково.

Скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2016 року.

Провадження у справі закрити, роз'яснивши позивачеві його право на захист порушеного права в адміністративному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -