У х в а л а

іменем україни

1 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Кадєтової О.В., Ступак О.В,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Самбірської міської дитячої лікарні, головного лікаря Самбірської міської дитячої лікарні Іванюка Григорія Івановича, треті особи: Комунальний заклад Самбірська центральна районна лікарня Львівської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди у зв'язку із незаконним звільненням, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Самбірської міської дитячої лікарні, головного лікаря Самбірської міської дитячої лікарні Іванюка Г.І. із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17 червня 1980 року до 2 серпня 2015 року працювала кухарем у Самбірській міській дитячій лікарні та була звільнена з посади у зв'язку з скороченням штатної чисельності працівників відповідно до наказу Комунального закладу Самбірської центральної районної лікарні від 25 травня 2015 року № 131 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення з роботи незаконним та просить поновити її на роботі та стягнути моральну шкоду в зв'язку із незаконним звільненням.

Заочним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення заочне рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_8 від 24 березня 2016 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її із суду першої інстанції.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2016 року № 63/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відрядженням судді Юровської Г.В., у результаті чого 10 травня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Дьоміній О.О.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняття до провадження указаної справи.

У відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що суди зобов'язані з'ясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки у Самбірській міській дитячій лікарні відбулося скорочення штатної чисельності працівників, що призвело до розірвання трудового договору з позивачкою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, де відсутнє правонаступництво у трудових відносинах. А відтак, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідачем вірно використане право на звільненні працівника із займаної посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням порядку і процедури звільнення.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.О. Дьоміна
О.В. Кадєтова О.В. Ступак