У х в а л а

іменем україни

03 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу запозовом ОСОБА_4 до комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на рішення апеляційного суду Львівської області від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом та, збільшивши і уточнивши позовні вимоги, просила поновити пропущений з поважних причин строк оскарження рішення комісії по трудових спорах Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 2 від 01 березня 2013 року та скасувати рішення комісії по трудових спорах Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 2 від 01 березня 2013 року, визнати незаконними і скасувати накази № 166 від 25 березня 2013 року, № 96 від 19 лютого 2013 року, № 135 від 07 березня 2013 року, поновити її на роботі в Комунальному закладі «Львівська обласна психіатрична лікарня» на посаді завідувача 4-м відділенням, а також стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 березня 2013 року по дату постановлення рішення суду та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що з червня 2010 року вона працювала на посаді завідувача 4 відділення Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», наказом від 25 березня 2013 року її звільнено з посади за систематичне порушення без поважних причин покладених на неї обов'язків, за ст. 40 п. 3 КЗпП України.

Вважає звільнення незаконним, оскільки наказ № 136 від 07 березня 2013 року про оголошення їй догани, винесений з порушенням строків визначених ст.148 КЗпП України на підставі перевірки анонімного звернення, на момент його винесення вона перебувала на лікарняному, її звільнено з роботи внаслідок упередженого ставлення адміністрації комунального закладу.

Наказ № 135 від 07 березня 2013 року «Про примусову госпіталізацію ОСОБА_5», яким встановлено порушення нею п.п. 3.2, 4.1, 4.2, 4.5 наказу КЗ «ЛОКПЛ» від 14 січня 2009 року № 26 та поставлено питання про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, винесений з порушенням строків накладення дисциплінарного стягнення. При винесенні наказу № 96 від 19 лютого 2013 року про оголошення догани, у неї не відбирались письмові пояснення, крім того, вона виконала всі пункти припису інженера охорони праці.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог про поновлення строку оскарження рішення комісії по трудових спорах, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

У розгляді позовної вимоги про скасування рішення комісії по трудових спорах відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 12 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у розгляді позовної вимоги про скасування рішення комісії по трудових спорах Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 2 від 01 березня 2013 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким:

Рішення комісії по трудових спорах Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 2 від 01 березня 2013 року залишено в силі.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 166 від 25 березня 2013 року про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади - завідувача четвертим відділенням Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» та стягнення з Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 166 від 25 березня 2013 року про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади та поновлено її на посаді завідувача четвертим відділенням Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».

Стягнуто з Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 березня 2013 року і по дату ухвалення рішення в сумі 123957 гривень 33 копійки (з відрахуванням всіх обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню із заробітної плати) та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць в сумі 3 844 гривні 35 копійок (з відрахуванням всіх обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню із заробітної плати).

У решті рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції повно та всебічно з'ясував та встановив обставини справи, надав їм належну оцінку і правильно виходив з того, що звільнення позивачки за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України проведено з порушенням вимог закону, оскільки в її діях не вбачається систематичного невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором, або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за які до неї раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, що є підставою для визнання наказу про її звільнення незаконним, поновлення ОСОБА_4 на роботі та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як передбачено ст. 235 КЗпП України, розрахованого у визначеному законом порядку, та відшкодування моральної шкоди (ст. 237-1 КЗпП України).

При цьому судом апеляційної інстанції правильно застосовано закон, що регулює спірні відносини, оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення апеляційного суду Львівської області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відхилити, рішення апеляційного суду Львівської області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук