Справа № 737/20/16-ц
Провадження № 2/737/35/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2016 року смт.Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Іванець С.В.,

за участі секретаря Медвідь А.Д.,

за участі відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 2000 грн. та судовий збір у розмірі 487,2 грн, посилаючись на те, що 16 травня 2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики у формі розписки, за умовами якого позивач передав відповідачеві грошову позику у розмірі 5000 грн зі строком повернення 17 червня 2014 року, однак, відповідач повернув лише частину позики в розмірі 3000 грн, хоча позивач направляв відповідачеві письмову вимогу про повернення позики, що послужило підставою для звернення до суду з цим позовом з посиланням на положення статей 202, 207-208, 530, 611, 625, 1046-1047, 1049 ЦК України.

В судовому засіданні позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, присутнім не був, у заяві просить розглянути справу без його участі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказував, що він дійсно отримав від позивача ОСОБА_2 позику у розмірі 5000 грн, про що написав власноручну розписку, але борг він повернув у повному обсязі, частинами, що може підтвердити свідок, який відсутній в даний час за місцем проживання, тому не зможе зявитись у судове засідання. Оригінал розписки він не забрав у позивача, оскільки повертав позику частинами та забув про необхідність вчинення таких дій.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2014 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 грошову позику у розмірі 5000 грн зі строком повернення до 17 червня 2014 року, що підтверджується розпискою позичальника, написаною власноручно ОСОБА_1М(а.с.6), що не заперечувалось у судовому засіданні відповідачем.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 статті 545 ЦК України встановлено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 не надав суду докази на підтвердження повернення ним в повному обсязі заборгованості за договором позики, укладеним між ним та ОСОБА_2, наявність оригіналу розписки від 16 травня 2014 року у кредитора ОСОБА_2 є підтвердженням неповернення позичальником суми позики у встановлений строк, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 2000 грн.

Судові витрати, які понесені позивачем і документально ним підтверджені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись, статтями 11, 202, 207, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, статтями 3, 15, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 16.05.2014 у розмірі 2000(дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 487, 2 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Куликівський районний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В.Іванець