Справа № 129/1761/14-ц Провадження № 22-ц/772/182/2016Головуючий в суді першої інстанції Бондар О. В.
Категорія 39Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді ІванюкаМ.В, суддів КучевськогоП.В. та БереговогоО.Ю, з участю секретаря ТопольськоїВ.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_4, на рішення Гайсинського районного суду від 25 листопада 2015р. у справі за позовом ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування, визнання її спадкоємцем п'ятої черги за законом та визнання її права на спадкування у першій черзі за законом, а також за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, --

В С Т А Н О В И Л А :

07 липня 2014р. ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_4, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про його усунення від права на спадкування, визнання позивачки спадкоємцем п'ятої черги за законом та визнання її права на спадкування у першій черзі за законом.

У позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6,1939р. народження, яка була двоюрідною бабусею ОСОБА_4 Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входять житловий будинок у АДРЕСА_1 з господарськими будівлями, а також земельна ділянка, розташована за цією ж адресою.

З метою оформлення спадщини ОСОБА_4 своєчасно звернулася з заявою до нотаріальної контори, яка повідомила позивачку про наявність ще одного спадкоємця - ОСОБА_5, який є онуком померлої ОСОБА_6. Відповідно до положень ч.1 ст.1266 ЦК України саме йому має перейти у власність в порядку спадкування першої черги за законом усе майно, яке б успадкував його батько за умови, якщо б на момент відкриття спадщини він був живим.

Також ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_6. нічого не розповідала про те, що у неї є онук, хоча за її життя між нею і ОСОБА_4 склались довірливі родинні відносини. Позивачка з дитинства приїздила до ОСОБА_6. на канікули, вони разом відзначали свята, робили взаємні подарунки, тощо.

В 1994 році загинув син ОСОБА_6. Після цього ОСОБА_4 допомогла їй з організацією поховання, а батько позивачки надав кошти для встановлення на могилі пам'ятника.

Як зазначено у позові, з 1995р. ОСОБА_6. стала зовсім самотньою і потребувала допомоги на проведення ремонту будинку, його підготовку до зими, тощо. Протягом останніх десяти років свого життя ОСОБА_6. не могла самостійно виконувати елементарні речі, потребувала сторонньої допомоги і відчувала себе безпорадною. Разом з тим вона відхилила пропозицію ОСОБА_4 щодо переїзду до неї у місто Київ. Тому з метою здійнення догляду за ОСОБА_6. ОСОБА_4 стала проживати разом з нею однією сім'єю у місті Гайсині, де протягом десяти років за свої кошти купувала їй ліки і усіляко підтримувала її фізичний та психологічний стан. При цьому ОСОБА_6. готувала документи для того, щоб подарувати ОСОБА_4 своє майно, однак цьому завадила її раптова смерть. Позивачем зазначено, що ОСОБА_6. перебувала у безпорадному стані, потребувала допомоги, однак відповідач ОСОБА_5 від надання їй такої допомоги ухилявся.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_4 просила усунути ОСОБА_5 від права на спадкування, визнати її спадкоємцем п'ятої черги за законом і визнати її право на спадкування у першій черзі за законом.

25 липня 2014р. ОСОБА_5 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно. Зазначив, що він є рідним онуком спадкодавця ОСОБА_6 (її прізвище - ОСОБА_6 позивачкою ОСОБА_4 зазначено помилково, оскільки після укладення шлюбу з ОСОБА_9. їй в лютому 1980р. було присвоєно прізвище - ОСОБА_6).

Рішенням Гайсинського районного суду від 25 листопада 2015р. у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування, визнання її спадкоємцем п'ятої черги за законом та визнання за нею права на спадкування у першій черзі за законом було відмовлено. Цим же рішенням задоволено зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3, просить скасувати дане рішення і ухвалити нове, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги, і відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 Вважає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доводи, наведені в обгрунтування її вимог і заперечень. На думку апелянта, висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, а обставини, які суд вважав встановленими - не доведені.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_10. подала письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Належним чином повідомлений представник третьої особи - Гайсинської державної нотаріальної контори в суд апеляційної інстанції не з'явився. Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України його неявка за таких обставин не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 та інший її представник - ОСОБА_16 підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_10. і адвокат ШимчикА.Г. просять відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, заперечень і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав :

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позову і задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, суд першої інстанції правильно виходив з відсутності доказів, які вказували б на те, що ОСОБА_6 перед смертю перебувала у безпорадному стані, потребувала допомоги і ОСОБА_5 від надання їй такої допомоги ухилявся.

Так, згідно ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцем тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. А відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був в безпорадному стані.

У даному випадку суд першої інстанції обгрунтовано не вважав доведеним твердження ОСОБА_4 про те, що вона тривалий час (з 1995 року) проживала з ОСОБА_6 однією сім'єю і здійснювала за нею постійний догляд. Судом встановлено, що ОСОБА_6 перед смертю проживала у своєму будинку вдвох з громадянином ОСОБА_7, з яким співмешкала. Тобто, сторонньої допомоги саме з боку онука ОСОБА_5 вона не потребувала. Також судом встановлено, що ОСОБА_4 приїхала до ОСОБА_6 приблизно за два тижні до її смерті на прохання співмешканця померлої - ОСОБА_7. Згідно довідки №306 від 03.02.2015р, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області, матеріальна допомога на поховання ОСОБА_6 була видана її співмешканцю - громадянину ОСОБА_7. (т.2 а.с.122).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 перед смертю хворіла недовго. З письмової відповіді, наданої Гайсинським районним медичним центром первинної медико-санітарної допомоги №672 від 12.09.2013р. вбачається, що ОСОБА_6. на обліку у сімейого лікаря не перебувала і лікувалася амбулаторно при денному стаціонарі лише з приводу деформуючого остеоартрозу лівого гомілково-ступневого суглобу та була консультована травматологом (т.1 а.с.73). Померла вона раптово. З довідки №343 від 01.10.2012р. вбачається, що причина її смерті - ішемічна хвороба серця (т.2 а.с.31). Таким чином, висновок суду про недоведеність перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані є правильним. При цьому встановлено, що у цей період ОСОБА_6 не зверталася до свого онука за якоюсь допомогою. Тому висновок суду щодо недоведеності твердження ОСОБА_4 про ухилення відповідача ОСОБА_5 від надання допомоги спадкодавцеві є правильним.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції нібито не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13. ОСОБА_14. і ОСОБА_15, колегія суддів до уваги не бере. Адже з їх показань не вбачається, що ОСОБА_6 перебувала у безпорадному стані в розумінні положень ст.ст.1259ч.2, 1224ч.5 ЦК України та абз.3 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», а також не вбачається факт свідомого ухилення ОСОБА_5 від надання їй необхідної допомоги.

Доводи апеляційної скарги про суперечливість показань свідків, викликаних в судове засідання за клопотанням ОСОБА_5, на увагу не заслуговують. Адже ОСОБА_4 своїх позовних вимог не довела.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7. нібито не був співмешканцем ОСОБА_6, спростовуються показаннями самої ОСОБА_4, та показаннями ОСОБА_7, які були допитані слідчим 28.04.2013р. в якості свідків при розгляді матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000348 (т.1 а.с.79, 80, 82, 83).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Норми матеріального і процесуального права судом застосовані правильно.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення немає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 305ч.2, 307ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду від 25 листопада 2015р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :