Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

Установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків та моральної шкоди спричиненої внаслідок вчинення правочину під впливом обману.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.11.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля марки «Тойота Камрі», 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1, яким передбачалась оплата ОСОБА_1 завдатку у розмірі 1000 доларів США і передачею вищезазначеного автомобіля після оплати ще 4500 доларів США. 08 березня 2013 року ОСОБА_1 передав кошти у розмірі 4500 доларів США, а ОСОБА_2 передав йому автомобіль марки «Тойота Камрі», 1995 року випуску і технічний паспорт на імя ОСОБА_3. Однак від оформлення договору купівлі-продажу вказаного автомобіля відповідач постійно відмовлявся, а згодом взагалі почав уникати від спілкування з відповідачем.

22.06.2015 року автомобіль марки «Тойота Камрі», 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1, було затримано співробітниками ДАІ, так як виявилось, що окрім технічного паспорта, котрий був у ОСОБА_1 існувало ще два технічні паспорта.

23.06.2015 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку про те, що він не був власником автомобіля марки «Тойота Камрі», 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та зобовязався відшкодувати шкоду.

На момент подачі позову ОСОБА_2 шкоду спричинену внаслідок вчинення правочину під впливом обману не відшкодував, кошти позивачеві не сплатив, що і стало причиною звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не сповістила.

Зясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 2 - п.4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоду довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 27.11.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля марки «Тойота Камрі», 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1, яким передбачалась оплата ОСОБА_1 завдатку у розмірі 1000 доларів США і передачею вищезазначеного автомобіля після оплати ще 4500 доларів США. (а.с. 4).

23.06.2015 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку про те, що він не був власником автомобіля марки «Тойота Камрі», 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та зобовязався відшкодувати шкоду. Також у вказаній розписці ОСОБА_2 вказав, що він продав вищевказаний автомобіль за 5500 доларів США. (а.с. 5).

Згідно ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається з матеріалів справи позивач сплатив кошти у розмірі 5500 доларів США за автомобіль марки «Тойота Камрі», 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1, котрий йому не належав, тобто фактично позивача було введено в оману.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

З урахуванням зясованого, суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди законними та обґрунтованими, задовольняючи їх в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог щодо моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно дост. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зі змісту п.5 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 5000 гривень.

Крім того у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір сплачений при поданні позову в розмірі 3230 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64 , 77, 169, 157, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН №, на користь ОСОБА_1, ІПН №, матеріальні збитки в розмірі 282590 грн., що еквівалентно -11000,00доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН №, на користь ОСОБА_1, ІПН №, моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН №, на користь ОСОБА_1, ІПН №, сплачений судовий збір в умі -3230,00 грн.

В іншій частині щодо стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя