Справа № 449/323/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2016 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Гуняк О.Я.,

з участю секретаря судового засідання: Кісіль С.З,

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Реєстраційної служби Перемишлянського РУЮ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, як законний представник в інтересах малолітньої - ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову зазначила, що 20.07.2015 року діючи від малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 купила житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами. Звертає увагу суду на те, що станом на сьогодні, житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності її малолітній дочці - ОСОБА_3. Зазначає, що після купівлі будинку стало відомо, що в ньому зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона неодноразово вимагала від ОСОБА_2 знятися з реєстрації, але такий не бажає знятись з реєстрації в добровільному порядку. Покликається на ст.ст.319,321, 391 ЦК України та вважає, що відповідач не має жодного права на реєстрацію в будинку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі. Просила такий задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Просив такий задовольнити.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У частині 1 ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З копії договору купівлі-продажу від 09.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 продала ОСОБА_1, яка діє від імені малолітньої дочки ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.7)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2015 року, ОСОБА_3 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6)

Як вбачається із довідки виконавчого комітету Романівської сільської ради Перешлянського району Львівської області від 17.02.2016 року №587, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані : ОСОБА_4, 1930 р.н., ОСОБА_5, 1956 р. н. та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.10)

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Таким чином, оскільки припинилося право власності на будинок по АДРЕСА_1 у попереднього власника ОСОБА_4, як член сім"ї якої у будинок вселявся відповідач ОСОБА_2, при цьому відповідач не набув самостійного права на таке житло з підстав, передбачених законом, а відтак, він втратив право на користування вказаним жилим приміщенням і з цієї підстави.

Відповідно до п. 2 ст. 7, ст. 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Що стосується вимоги позову в частині зняття з реєстрації відповідачів, то така до задоволення не підлягає, оскільки така вимога заявлена до неналежних відповідачів, оскільки вирішення питання зняття з реєстрації фізичних осіб належить до компетенції відповідного органу не відповідачем та спір між позивачами та вказаним органом, у випадку виникненні такого при відмові у знятті з реєстрації відповідачів, може вирішуватись окремо.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Я. Гуняк