Справа № 638/3566/16-ц
Провадження № 2/638/2526/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 жовтня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Грищенко І.О.
при секретарі - Самогньозд О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
03.03.2016 року позивач ОСОБА_1 через уповноваженого представника ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 44 в будинку 55 по пр.. Науки (Леніна) в м. Харкові.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору дарування квартири від 29.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1624, на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (Леніна) в м. Харкові. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №8307474 від 29.12.2014 року. Відповідно до даних відповіді КП «Жилкомсервіс» за № 8929/2/0705 від 28.04.2016 року, за адресою: пр.-кт Науки, 55, кв. 44 в м. Харкові зареєстрований ОСОБА_2, відповідач, з 10.08.1990 року по теперішній час. Заборгованість по сплаті комунальних відсутня. З відповідачем ОСОБА_2, який зареєстрований в квартирі, право власності на яку позивач набула на підставі вказаного договору дарування від ОСОБА_5, не знайома, ніколи з ним не спілкувалась і місце його проживання їй не відоме. Відповідач не має в спірній квартирі особистих речей, ніколи не мешкав в квартирі з моменту набуття права власності, участі в утриманні квартири не приймає. Реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивача, в тому числі щодо розпорядження нерухомістю, через що вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.
В судове засідання позивач не з'явилася, направила представника - ОСОБА_3, яку уповноважила представляти її інтереси в суді на підставі нотаріально посвідченої довіреності.
Уповноважений представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримує заявлені позовні вимоги, просить задовольнити, справу розглядати у її відсутність та відсутність її довірителя. В разі неявки на судове засідання відповідача, не заперечує проти прийняття рішення при заочному розгляді.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, які б підтверджували поважність причини неявки не надав, представника, який би діяв від його імені до суду не направив. Заяви про перенесення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю не представив. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судовим розглядом справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 29.12.2014 року, укладеного з ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1624, на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (Леніна) в м. Харкові.
Право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №8307474 від 29.12.2014 року, що підтверджується даними витягу з реєстру №3189995 від 29.12.2014 року, копію якого долучено до матеріалів справи.
Відповідно до даних повідомлення КП "Жилкомсервіс" за № 8929/2/0705 від 28.04.2016 року, за адресою: пр.-кт Науки, 55, кв. 44 в м. Харкові зареєстрований ОСОБА_2, відповідач, з 10.08.1990 року по теперішній час. Заборгованість по сплаті комунальних відсутня.
З відповідачем ОСОБА_2, який зареєстрований в квартирі, право власності на яку позивач набула на підставі вказаного договору дарування, ОСОБА_1 не знайома, ніколи з ним не спілкувалась і місце його проживання їй не відоме. Відповідач не має в спірній квартирі особистих речей, ніколи не мешкав в квартирі з моменту набуття права власності, участі в утриманні квартири не приймає.
Реєстрація в квартирі відповідача обмежує права позивача, як власника квартири та перешкоджає позивачу розпоряджатися належною їй власністю, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги, які нараховані комунальними службами на відповідача, що привело до складнощів при оформленні субсидії.
Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як зазначено в ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які ї, які не суперечать закону.
Відповідно до вимог ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з положеннями ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.
Відповідно до вимог ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Вимогами п. 39 розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що, оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (ОСОБА_3 змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.
Таким чином, реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивача, щодо подальшого користування та розпорядженню нею.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,11, 57-60, 169, 209, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 72 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (ОСОБА_3 змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010р.), суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою №44 по пр.. Науки (Леніна), буд. 55 в м. Харкові.
Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд І інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі відмови судом 1 інстанції у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

Головуючий: суддя: І.О.Грищенко