Справа №482/1644/15-ц 08.02.2016 08.02.2016 08.02.2016
Провадження №22-ц/784/341/16
Справа №482/1644/15-ц Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження №22-ц/341/16 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія 47
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2015 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області та Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про виділ земельної частки (пай),

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 предявив позов до Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області про виділ земельної частки (пай).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він з 1993 року по 1995 рік працював у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Ленінська Іскра» (далі КСП «Ленінська Іскра») та був членом даного господарства.

У листопаді 1995 року КСП «Ленінська Іскра» отримало державний акт на право колективної власності на землю, на підставі якого в подальшому відбулося розпаювання землі та кожному члену колгоспу було виділено 10.7 умовних кадастрових гектарів землі. Однак, до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) його не було включено.

Посилаючись на те, що його прізвище помилково не було внесено до списків членів КСП «Ленінська Іскра», але на момент отримання господарством державного акту на право колективної власності на землю, він був його членом, а тому має право на земельну частку (пай), позивач просив визнати за ним право на отримання земельної частки (пай) з покладенням обовязку на Новоодеську районну державну адміністрацію Миколаївської області прийняти рішення про виділення йому земельної ділянки в розмірі 10.7 умовних кадастрових гектарів.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить вказане рішення суду скасувати, а у справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що суд порушив норми матеріального права та безпідставно відмовив у задоволенні позову вказуючи на те, що він не був прийнятий у члени КСП «Ленінська Іскра».

Перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на земельну частку (пай), так як на час видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Ленінська Іскра», останній не був членом вищевказаного підприємства.

З таким висновком районного суду колегія суддів погоджується, оскільки, він відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95, від 08 серпня 1995 року установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Згідно п.2 вищезазначеного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом ст.ст.22,23 ЗК України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) та Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

При цьому, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишилися членами цього підприємства. Сам по собі факт перебування особи в трудових відносинах із таким підприємством не є підставою для отримання нею земельної частки (пай).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) встановлені ст.3 цього Закону.

З матеріалів справи, зокрема, з копії трудової книжки (АН №351422) вбачається, що позивач ОСОБА_3 був прийнятий на роботу КСП «Ленінська Іскра» на посаду слюсаря (запис №2 від 10 лютого 1993 року) та був звільнений з роботи за ст.38 КЗпП України за власним бажанням (запис №3 від 25 квітня 1995 року) (а.с.7-9).

03 листопада 1995 року КСП «Ленінська Іскра» отримало державний акт на право колективної власності на землю. Рішення про видачу КСП «Ленінська Іскра» державного акта на право колективної власності на землю площею 6139.4 га прийнято виконкомом Підліснянської сільської ради народних депутатів 10 жовтня 1995 року.

З протоколу засідання правління КСП «Ленінська Іскра» слідує, що 30 квітня 1993 року на засіданні правління розглядалась заява ОСОБА_3 про прийняття його в члени колгоспу та правлінням було рекомендовано загальним збором задовольнити заяву ОСОБА_3 (а.с.11-13).

Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що на час отримання КСП «Ленінська Іскра» державного акту на землю, він був членом колективного сільськогосподарського підприємства, а тому має право на земельну частку (пай).

Втім, позивачем не надано доказів на підтвердження прийняття його в установленому порядку в члени КСП «Ленінська Іскра».

Згідно довідки архівного сектору Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області №65/01-18 від 13 листопада 2015 року, відомостей про прийом та звільнення з членів КСП «Ленінська Іскра» за період з 1993 по 1995 роки по протоколам загальних зборів щодо позивача не значиться (а.с.4).

Отже, позивач, в порядку передбаченому ст.60 ЦПК України, не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме, що ним подавалася заява про прийняття в члени КСП і з цього приводу приймалось рішення загальних зборів.

За такого, оскільки, позивачем належними та допустимими доказами не доведено членство в КСП «Ленінська Іскра», що є необхідною умовою для отримання земельної частки (пай), а відтак, у останнього відсутнє таке право, тому висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не набув право на безоплатне отримання земельної частки (пай), так як не був членом КСП «Ленінська Іскра» на час передачі господарству державного акту є вірним.

Посилання позивача на протокол засідання правління КСП «Ленінська Іскра» від 30 квітня 1993 року, як на належний доказ підтвердження його членства є безпідставним, оскільки питання про прийняття в члени колгоспу вирішується на загальних зборах та не входить до повноважень правління КСП.

За такого, всебічно та повно зясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд першої інстанції, застосувавши саме ті норми матеріального закону, які підлягають застосуванню в цьому випадку, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Інші доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, а лише зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції по їх оцінці.

Таким чином, районним судом ухвалено правильне по суті рішення, яке відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України не може бути скасовано.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2015 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньої до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_4