Справа № 392/924/15-ц
Провадження № 2/392/6/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області та третьої особи Реєстраційної служби ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6, Сільського голови Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області ОСОБА_7, ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, треті особи: Реєстраційна служба ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області, Ленінська сільська рада Маловисківського району Кіровоградської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

09 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів: ОСОБА_6, Сільського голови Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області ОСОБА_7 про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 23 січня 2015 року Реєстраційною службою ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14 на ім»я ОСОБА_6.

Ухвалою суду від 07 липня 2015 року було задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в справі в якості співвідповідача Реєстраційну службу ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області (т. 1 а.с. 143).

Ухвалою суду від 21 грудня 2015 року було задоволено клопотання представника позивача та здійснено заміну співвідповідача Реєстраційну службу ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області на Маловисківське районне управління юстиції Кіровоградської області та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області (т. 2 а.с. 141).

Суд на підставі ч. 2 ст. 35 ЦПК України ухвалою від 21 грудня 2015 року залучив до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Реєстраційну службу ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області та Ленінську сільську раду Маловисківського району Кіровоградської області (т. 2 а.с. 143).

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_6 вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 1999 року, шлюб було розірвано 23 січня 2015 року. При розгляді цивільної справи № 392/188/15-ц позивачу стало відомо, що відповідач оформив на своє ім»я та отримав Свідоцтво право власності на будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14, який позивач вважає спільною сумісною власністю подружжя. Як вказує позивач підставою для видачі Свідоцтва стала Довідка № 479 від 09 січня 2015 року, згідно якої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до даних погосподарського обліку № 10, особовий рахунок № 236 проживає в будинку на правах господаря, будинок побудований у 1960 році. Проте, у такій Довідці не було відображено, що позивач також проживає у вказаному будинку з 2000 року. На думку позивача на підставі Довідки № 479 від 09 січня 2015 року була проведена державна реєстрація права власності на будинок і видано оспорюване Свідоцтво на нерухоме майно, оскільки позивач вважає, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Також, позивач вказує, що земельна ділянка на якій розташований будинок на який було видано оспорюване Свідоцтво перебуває у її користуванні з 2012 року, про що також не було зазначено при видачі документів на підставі яких було видане Свідоцтво.

В судовому засіданні позивач та її представник підпримали позов та просили його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Додатково у судовому засіданні пояснила, що з відповідачем ОСОБА_6 вони у березні 2000 року придбали будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14, сплативши за його придбання грошові кошти і це було оформлено шляхом написання розписок з продавцем будинку і з того часу почали проживати у ньому, до листопада 2014 року. За час проживання у будинку позивачем та відповідачем, ОСОБА_6, у ньому проводилися внутрішньо-оздоблювальні ремонтні роботи, на території домоволодіння був викопаний колодязь. Позивач та її представник зазначають, що видання оспорюваного Свідоцтва лише на ім»я ОСОБА_6 порушує її права та охоронювані законом інтереси.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник заперечували проти задоволення позову, як необгрунтованому та пред»явленному безпідставно.

Відповідач ОСОБА_6 пояснив, що 09 травня 1999 року він придбав будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14 для себе, в період з 24 листопада 1999 року до 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, за цей час позивач не намагалася оформити права власності на будинок, після розірвання шлюбу було поділено майно набуте за час шлюбу, в тому числі і будинок, проте оскільки на нього були відсутні документи будинок на підставі Ухвали суду від 11 червня 2007 року про визнання мирової угоди перейшов у його власність, проте був зазначений як будівельні матеріали. З 2008 року по листопад 2014 року він та позивач проживали спільно, як чоловік та дружина.

Відповідач, Сільський голова Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, ОСОБА_7 заперечував проти задоволення позову, надавши письмові заперечення (т. 1; а.с. 35-36), та у судовому засіданні пояснив, що Довідки щодо будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14 ним були видані згідно даних погосподарських книг. Йому особисто відомо, що подружжя ОСОБА_6 проживало у будинку з 2001 року по листопад 2014 року. У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до нього із заявами про видачу йому довідок, в яких необхідно зазначити те, що він проживає у спірному будинку на правах господаря та про розміри земельної ділянки за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14. В погосподарських книгах на домоволодіння ОСОБА_6 зазначався, як голова домоволодіння, а не як власник. Крім того, будинок, як станом на 1999 рік так і на 2007 рік (дату першого поділу майна подружжя) був збудований і у ньому до того часу, як там почали проживати подружжя ОСОБА_6 проживала громадянка ОСОБА_8.

Представник відповідача ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області та третьої особи Реєстраційної служби ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області заперечував проти задоволення позову та просив в його задоволенні відмовити. Проте, в судовому засіданні під час надання пояснень повідомив, що у випадку якби для проведення державної реєстрації права власності на будинок були надані відомості про те, що користувачем земельної ділянки є позивач, то оспорюване Свідоцтво можливо б і не було видане лише на ім»я громадянина ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 17).

Судом неодноразово роз»яснювалися сторонам та їх представникам положення принципу змагальності цивільного судочинства та обов»язку доказування та подання доказів (т. 1 а.с. 133, 231; т. 2 а.с. 26, 41, 42, 43).

Суд, враховуючи підстави позову, вважає, що вимога позивача про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за своїм правовим змістом, а також суб»єктний склад осіб, носить приватноправовий характер і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

24 листопада 1999 року Ленінською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між громадянами ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 6 (т. 1; а.с. 31).

09 липня 2007 року на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, зареєстрований 24 листопада 1999 року Ленінською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, актовий запис № 6, яке вступило в закону силу 20 липня 2007 року (т. 1; а.с. 40).

Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати однією сім»єю як чоловік та дружина до листопада 2014 року, вказана обставина булла визнана позивачем та відповідачем ОСОБА_6. Крім того, дана обставина підтверджується також і тим, що позивач ОСОБА_1 30 січня 2015 року зверталася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім»єю та поділ майна подружжя та просила суду встановити факт проживання її однією сім»єю з ОСОБА_6 з 2007 року по листопад 2014 року , а також просила в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на ? (одну другу) частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14 (т. 2 а.с. 1-3).

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2007 року було визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, в цивільній справі № 2-514/2007, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя та витребування майна з чужого, незаконного володіння (т. 1 а.с. 115; т. 2, а.с. 34-35).

З копії Ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2007 року вбачається, що серед іншого майна поділеного між сторонами, що її уклали, громадянину ОСОБА_6 залишається на праві особистої приватної власності матеріали на ремонт будинку на суму 7000 гривень (сім тисяч гривень).

Рішенням Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області № 97 від 23 березня 2012 року було надано в користування ОСОБА_1 земельну ділянку з вільного присадибного фонду строком на 15 років, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14 (т. 1 а.с. 48, 167; т. 2 а.с. 36-а).

23 січня 2015 року Реєстраційною службою ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на житловий будинок, загальною площею 47,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14 на ім»я ОСОБА_6.

На підставі рішення Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області № 273 від 29 квітня 2015 року було вилучено з користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,45 га., що розташована за за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14 та передано громадянину ОСОБА_6, у зв»язку із видачею Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та надано згоду на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (т. 1 а.с. 161; т. 2 а.с. 36).

З матеріалів цивільної справи вбачається, що право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14, станом на 22 червня 2015 року не було зареєстроване ні за позивачем ні за відповідачем ОСОБА_6, а отже не було зареєстровано і на дату видачі оспорюваного Свідоцтва (т. 1 а.с. 25).

З погодсподарських книг № 3, 4, 10 починаючи з 1999 року по 2014 рік вбачається, що позивач та ОСОБА_6 проживали в житловому будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14 (т. 1; а.с. 168-170, 174-176, 180-184; т. 2; а.с. 10-16), а також відповідними довідками, що місять суперечливий характер щодо початку строку спільного проживання подружжя ОСОБА_6.

Порядок набуття у власність спільну сумісну, особисту приватну, спільну часткову власність нерухомого майна станом на 1999 рік та до 31 грудня 2003 року регулювався положеннями Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, Кодексу про шлюбу та сім»ю України 1969 року, які втратили чинність з 01 січня 2004 року, а також Закону України «Про власність» та з 01 січня 2004 року по листопад 2014 року (час до якого сторони проживали однією сім»єю після розірвання шлюбу) Цивільним кодексом України та Сімейним кодексом України.

Позивачем належних і допустимих доказів набуття у спільну сумісну власність подружжя житлового будиноку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14, та відповідачем ОСОБА_6 в особисту приватну власність та за особисті грошові кошти у травні 1999 року суду не надано.

Також відсутність укладання належно оформленного договору купівлі-продажу житлового будинку визнав у судовому засіданні відповідач ОСОБА_6.

Суд вважає, що розписка громадянина ОСОБА_9 в якій зазначається, що він продав в травні 1999 року громадянину ОСОБА_6 житловий будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14, не є тим належним і допустимим доказом та правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття, у встановленому законом порядку, право власності на нерухоме майно і підтрведжує його право особистої приватної власності на будинок. Крім того, вказана розписка датована 15 квітня 2015 року (т. 1; а.с. 128, 129).

В ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 61 ЦПК України серед іншого зазначається, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд не може погодитися із твердженням відповідача ОСОБА_6 про те, що Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2007 року, якою було визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, в цивільній справі № 2-514/2007, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя було поділено майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, буд. № 14, з огляду на те, що житловий будинок, як предмет поділу майна подружжя жодним чином в ухвалі не зазначено, розширеному тлумаченню вказане судове рішення не підлягає, і за ОСОБА_6 було визнано право власності лише на будівельні матеріали для ремонту будинку на суму 7000 гривень (сім тисяч гривень). Крім того, позивач заперечує, що на підставі Ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2007 року поділу підлягав житловий будинок, на який видане оспорюване Свідоцтво про право власності.

Разом із тим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Питання виникнення права власності або права користування земельною ділянкою урегульовані положеннями Земельного кодексу України.

Станом на 23 березня 2012 року, тобто на дату прийняття Ленінською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області рішення № 97 від 23 березня 2012 року про надання в користування ОСОБА_1 земельної ділянки, на якій розташований будинок і на який було видане оспорюване Свідоцтво, ст.ст. 125, 126 ЗК України передбачали, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування

земельною ділянкою.

Порівняльно-правовий аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що законодавець розмежовує поняття «надання» та «придбання» земельної ділянки в користування або у власність.

Під наданням земельної ділянки в користування або у власність законодавець розуміє як прийняття органом відповідного рішення про надання землі у власність або в користування, так і подальше оформлення документа, який згідно зі статтею 126 ЗК посвідчує право на землю.

Придбання земельної ділянки у власність це виникнення права на земельну ділянку, яка раніше надавалася і на яку є правовстановлюючі документи, визначені статтею 126 ЗК, на підставі цивільно-правовової угоди.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що з 23 березня 2012 року і на дату видачі, 23 січня 2015 року, оспорюваного Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 була користувачем земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14.

З матеріалів реєстраційної справи на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, буд. № 14 вбачається, що в ній міститься Довідка № 479 від 09 січня 2016 року (т. 1; а.с. 224, аналогічна міститься на а.с. 164 т. 1), згідно якої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до даних книги по господарського обліку № 10 особовий рахунок № 236 проживає в будинку по вул. Селеще, 14 на правах господаря. Будинок побудовано в 1960 році, стіни із саману, криша покрита шифером, загальна площа будівлі 70 кв.м., житлова 49 кв.м., житлових кімнат дві. Опалення пічне. Довідка видана для пред»явлення по місцю вимоги (т. 1; а.с. 210-229).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 49-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції станом на 23 січня 2015 року, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заінтересованою особою може бути особа, за якою закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, може також вважатися рішення сільської ради щодо передачі (надання) земельної ділянки у власність або користування; виписку з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради, сільським головою (у разі, коли виконавчий орган не створений) або відповідною архівною установою; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна (у разі, коли у виписці з погосподарської книги відсутні відомості про технічні характеристики об'єкта нерухомого майна).

Разом із тим, з відповідей Реєстраційної служби ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області на запити суду вбачається, що документи про право користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14 при видачі оспорюваного Свідоцтва про право власності на нерухоме майно заявником ОСОБА_6 не надавалися та не витребовувалися, оскільки було надано виписку з погосподарської книги (т. 2 а.с. 58, 72).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участи у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У той самий час відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Складовою частиною права на справедливий судовий розгляд є принцип процесуальної рівності сторін, який передбачає можливість сторони представити суду свою позицію та докази в умовах, які не ставлять її в істотно менш вигідне становище в порівнянні з іншою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, що обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п»ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв»язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 212 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв»язку, суд враховуючи вимоги п. 49-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», факт ненадання при зверненні із заявою до Реєстраційної служби про видачу оспорюваного Свідоцтва відповідачем ОСОБА_6 документів, що підтверджують його право користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14, не з»ясування Реєстраційною службою особи користувача земельної ділянки на якій розташований житловий будинок, вимоги про державну реєстрацію якого були заявлені ОСОБА_6, а також те, що користувачем цієї земельної ділянки станом на дату видачі Свідоцтва була позивач, дає суду зробити висновок про порушення прав позивача, у зв»язку із чим позов підлягає задоволенню, оскільки правових підстав, з урахуванням обставин справи, для видачі Свідоцтва про право власності на житловий будинок не було.

Вирішуючи питання як розподілити між сторонами судові витрати, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Разом із тим, суд вважає, що відповідачами ? Сільським головою Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області ОСОБА_7 та Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області не порушувалися права позивача, проте останній самостійно визначив їх відповідачами у справі. Порядок і вичерпний перелік документів, які необхідні для проведення державної реєстрації права власності і видачу Свідоцтва про право власності на нерухоме майно передбачений п. 49-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому незважаючи на ту обставину, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позову і задоволення позовних вимог, проте вважає не правильним покладати на зазначених вище відповідачів обов»язок по сплаті судового збору.

На підставі виклдаеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 11, 15, 57-60, 62-64, 88, 208, 209, 212-215, 218, 222, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 23 січня 2015 року Реєстраційною службою ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області на житловий будинок, загальною площею 47,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14 на ім»я ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 121,80 грн. (сто двадцять одна гривня 80 коп.).

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнувань ОСОБА_4 районного управління юстиції Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 121,80 грн. (сто двадцять одна гривня 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складений 12 лютого 2016 року.

Суддя Д.М. Кратко