АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Борисової О.В.

ГаращенкаД.Р.

секретар Куркіна І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Приватне підприємство "Вихід-2", про стягнення заборгованості з поручителя,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ПП "Вихід-2", про стягнення заборгованості з поручителя.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 468 000 грн., з яких 426 000 грн. - сума основного боргу, 42 600 грн. - штраф, а також судові витрати в сумі 8 366 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.197-198).

В суд апеляційної інстанції сторона відповідача не з'явилась, про місце та час апеляційного розгляду повідомлена належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотне повідомлення про вручення судової повістки уповноваженій ОСОБА_4 особі 01 листопада 2016 року (а.с.210).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність сторони відповідача, відхиливши клопотання представника відповідача, ОСОБА_3, про відкладення розгляду справи від 9 листопада 2016 року (а.с.213), оскільки поважність причин його неявки у судове засідання (участь у іншому судовому засіданні) не підтверджена жодними доказами, а відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення інших учасників судового розгляду, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

20 травня 2014 року між ПП "Вихід-2" та ОСОБА_5 був укладений договір підряду, відповідно до якого відповідач взяв зобов'язання виконати ряд робіт з ремонту і монтажу теплиць.

Вартість виконаних робіт за умовами цього договору складала 426 000 грн. без ПДВ, строк виконання робіт до 25 грудня 2014 року.

Згідно з актами прийому-передачі виконаних робіт №1 та №2 від 11 листопада 2014 року, 24 листопада 2014 року, позивач передав, а підприємство прийняло без будь-яких зауважень стосовно кількості, якості, строків виконання тощо робіт, усі роботи, передбачені умовами договору підряду.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 договору підряду, підприємство зобов'язалося оплатити ціну договору підряду у повному обсязі готівкою через касу підприємства або грошовим переказом на адресу позивача/його рахунок протягом трьох днів від дня прийняття виконаних робіт, тобто, не пізніше 27 листопада 2014 року.

Відповідно до листа від 25 листопада 2014р. ПП «Вихід-2» визнало заборгованість за договором підряду, зазначивши, що здійснити розрахунки матиме змогу лише після збору та реалізації нового врожаю у 2015 році.

Станом на 1 грудня 2014 року і на час розгляду справи в суді підприємство встановлений договором підряду обов'язок з оплати робіт в сумі 426 000 грн. не виконало, що сторонами визнається.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 травня 2016 року, яке набрало законної сили, встановлено, що договір підряду не є фіктивним, був спрямований на створення та реальне настання правових наслідків, директор підприємства мав повноваження на його укладення/підписання, як і актів про прийняття робіт, а роботи, передбачені умовами договору і зазначені в актах прийому-передачі робіт, зазначені в договорі і актах роботи відповідали тим, що фактично виконані.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який був єдиним засновником ПП "Вихід-2", було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач поручився на належне виконання підприємством своїх зобов'язань за договором підряду.

На письмовому договорі поруки зазначена дата 16 липня 2014 року, натомість, як встановлено в судовому засіданні, укладення даного договору мало місце 16 червня 2014 року, а дата 16 липня 2014 року є технічною опискою.

Даний факт підтверджується поясненнями як позивача і його представників, які зустрічали ОСОБА_4 в аеропорту, самого відповідача, який підтвердив, що з позивачем він мав зустріч саме в червні 2014 року, а в липні цього ж року він не перебував в Україні, так і наявним у справі письмовим доказом щодо часу перебування відповідача в Україні.

Відповідно до п.4 договору поруки, - у разі порушення будь-якого забезпеченого порукою зобов'язання кредитор має право пред'явити поручителю вимогу в письмовій формі про оплату відповідної суми грошових коштів. У вимозі повинно бути вказаний розмір суми грошових коштів, що підлягають сплаті поручителем, а також міститися інформація про конкретне порушення боржником умов Договору підряду, яке стало підставою для направлення вимоги поручителю.

Згідно з п. 5 договору поруки поручитель зобов'язується сплатити кредитору зазначену у вимозі суму грошових коштів протягом 3 місяців з дня отримання вимоги від кредитора.

Відповідну письмову вимогу було пред'явлено й отримано відповідачем 2 грудня 2014 року, що підтверджується підписом ОСОБА_4 про отримання цієї вимоги, відповідно, строк виконання обов'язку відповідача, як поручителя, - до 3 березня 2015 року.

Згідно з висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №24506/24507/15-32 від 11 лютого 2016 року, - підписи від імені ОСОБА_4 та рукописний запис ("Халвард Хасселоу") на оригіналі договору поруки від 16 липня 2014 року у графі "поручитель" та у письмовій вимозі від 2 грудня 2014 року за договором поруки виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів, і виконано самим ОСОБА_4.

Відповідно до п.9 договору поруки у разі невиконання поручителем вимоги на протязі 3 місяців з дати отримання вимоги, поручитель зобов'язується сплатити кредитору штраф у розмірі 10% від суми вимоги.

Загальна заборгованість відповідача перед позивачем, таким чином, складає 468 600 грн., з яких: 426 000 грн. - сума основного боргу, 42 600 грн. - штраф.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд взяв до уваги одні та відхилив інші докази, і, як наслідок, вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника відповідача не містить.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом дана невірна оцінка факту виконання робіт за основним договором іншими особами ще у 2012 році, відхиляються апеляційним судом як безпідставні, оскільки ці доводи були предметом оцінки суду при вирішенні справи про визнання договору підряду недійсним як фіктивного правочину, і районний суд при вирішенні даної справи обґрунтовано поклався на обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили.

Посилання апеляційної скарги на те, що відповідач не підписував договору поруки, оскільки на дату, зазначену у ньому, перебував за межами України, також відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на таке.

По-перше, районним судом у цій частині на підставі висновку експерта-почеркознавця правильно встановлено, що підпис на договорі поруки у графі "поручитель" виконано самим ОСОБА_4.

По-друге, ураховуючи всі наявні у розпорядженні суду докази у їх сукупності та взаємному зв'язку районним судом зроблено правильний і логічний висновок, що укладення договору поруки мало місце 16 червня 2014 року, а дата 16 липня 2014 року є технічною опискою.

За наведених обставин, ураховуючи також невеликий часовий проміжок між укладенням договору підряду (20.05.2014, договору поруки (фактично 16.06.2014), прийманням-передачею виконаних робіт (11-24.11.2014) та отриманням поручителем вимоги за договором поруки (02.12.2014), районний суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення у справі почеркознавчої експертизи для вирішення питань встановлення часу підписання аркушу паперу, на якому надруковано договір поруки та виконання підпису на оригіналі цього договору самим ОСОБА_4 Халвадом (а.с.174), яке було заявлене після проведення у справі почеркознавчої експертизи за клопотанням позивача та не містило жодного обґрунтування щодо необхідності проведення експертизи для вирішення вказаних відповідачем питань.

З огляду на викладене у контексті положень ч.2 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення у справі почеркознавчої експертизи (а.с.203), яке за своїм змістом є практично повторенням клопотання, що заявлялось у районному суді, та не містить жодних посилань щодо неправомірності відмови районного суду та/чи на поважність причин неподання такого клопотання у районному суді.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: О.В. Борисова

Д.Р.Гаращенко