Справа № 473/2523/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"16" листопада 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі Козаченко О.І., Фінько О.П.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів - Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько - ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його бабуся - ОСОБА_6, яка проживала разом із позивачем та після смерті якої, відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, розміром 3,72 га, розташованої в межах Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, наданої їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При зверненні позивача до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, позивачу було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, а саме: відсутнє свідоцтво про народження батька позивача - ОСОБА_4, через що неможливо встановити факт, що позивач є рідним онуком спадкодавця ОСОБА_6

Крім того, неможливо встановити факт прийняття спадщини. Також, державний акт на земельну ділянку було видано після смерті власника, що суперечить ст. 25 ЦК України.

З метою спадкування вказаного майна, посилаючись на те, що на сьогоднішній день в адміністративному порядку вирішити дане питання неможливо, позивач змушений реалізувати своє право на отримання спадщини в судовому порядку, тому просив встановити факт родинних відносин, а саме, що позивач є онуком ОСОБА_6, встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, а також визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, розміром 3,72 га, розташованої в межах Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача - Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник відповідача Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі, допитавши свідків, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1, видане 08.10.1981 року Вознесенським міським відділом ЗАГСу; а.с. 11). ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача - ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2, видане 25.01.1995 року Вознесенським міським відділом ЗАГСу; а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3, виданого 11.04.2002 року відділом ЗАГСу Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 3,72 га, розташованої в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, яка була надана їй у власність для ведення сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого 02.09.2004 року на підставі розпорядження від 10.06.2004 року №316-р. (а.с.13, 17-19).

Однак, при зверненні позивача до Другої Вознесенської Державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, йому було відмовлено (довідка-роз'яснення №154/0116 від 03.02.2014 року; а.с.24).

Відповідно до вказаної довідки нотаріуса, у позивача відсутні документи, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, а саме: відсутнє свідоцтво про народження батька позивача - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та був рідним сином спадкодавця ОСОБА_6, через що неможливо встановити факт, що позивач є рідним онуком спадкодавця.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем.

Згідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Так, в судовому засіданні встановлено, що факт родинних відносин між ОСОБА_2 як онуком та ОСОБА_6 як бабусею підтвердився наступними доказами: копією паспорту ОСОБА_2.(а.с.5-9), копією свідоцтва про смерть батька позивача - ОСОБА_4.(а.с.11), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 (а.с.12), а також поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які пояснили, що дійсно померла ОСОБА_6 проживала разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та він є її онуком.

Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що ОСОБА_2 є рідним онуком ОСОБА_6, іншого порядку встановлення цього факту немає, то його необхідно встановити на підставі п. ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, оскільки дає йому можливість реалізувати свої спадкові права.

Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

За даними Другої Вознесенської ДНК спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, не заведена (а.с.66).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року, справа №1-7/99 - до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Так, згідно вимог ст. 549 ЦК України (1963 р.), який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину не тільки в разі подачі заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини, але і якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже, відповідно до статті 549 ЦК УРСР (1963 р.), ОСОБА_2 являється спадкоємцем, який спадщину прийняв, померла ОСОБА_6 проживала за місцем проживання позивача, він винив дії по прийняттю цієї спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Після смерті бабусі провів поховання, ритуальні обіди, на протязі шести місяців після її смерті та по сьогоднішній день користується земельною ділянкою.

Також ця обставина була встановлена і в судовому засіданні, оскільки спадкодавець проживав в буд.АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 15.11.2016 року, підтверджується показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Крім цього, нотаріусом також було встановлено, що державний акт, наданий для правової експертизи, в порушення ст.25 ЦК України, було видано після смерті власника, у спадкоємця відсутня будинкова книга на житловий будинок АДРЕСА_2, через що неможливо встановити місце відкриття спадщини а також факт прийняття спадщини після смерті спадкодавця відповідно до п.1.2 п.1.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Встановивши вказані обставини, нотаріусом було рекомендовано спадкоємцю звернутися до суду з питання визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що за життя спадкодавиця ОСОБА_6 була власницею земельної ділянки розміром 3,72 га, розташованої в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (а.с.13, 17-19).

Заповіт ОСОБА_6 на випадок смерті не зробила.

Як вбачається із ст.529 ЦК України (1963 р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того, з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Фактично батько позивача мав би успадкувати право своєї матері на земельну ділянку, тому позивач, як онук спадкодавця, являється спадкоємцем належного їй майна та прав.

До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд враховуючи неможливість оформлення позивача у спадкових правах у державній нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а також ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, вважає за можливе визнати право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 на вищевказане спадкове майно.

Згідно доч.1 п.9 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 15, 130, 174, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м.Вознесенськ Миколаївської області є онуком ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Вознесенськ Миколаївської області.

Встановити факт, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Вознесенськ Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, розміром 3,72 га, розташовану в межах Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар