Справа №339/316/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2, його представника адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Болехові до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м.Болехові (далі - Управління ПФУ) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої суми додаткової пенсії у розмірі 6881.37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ, як отримувач пенсії, призначеної по третій групі інвалідності від загального захворювання з 23.05.2001 року. З 01.02.2001 року йому призначено до пенсії по інвалідності додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю відповідно до ст.49, 51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі акту ревізії від 28.02.2012року, проведеною Калуською обєднаною державною фінансовою інспекцією, позивач здійснив запит на підприємство «Припять» щодо підтвердження участі відповідача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

24.07.2012 року поступила відповідь, в якій не підтверджено факт роботи в НВО «Припять» і з 01.08.2012року призупинено виплату додаткової пенсії до зясування обставин.

27.04.2015року до Управління ПФУ надійшов витяг з протоколу засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за №84 від 31.03.2015року, згідно якого не підтверджено факт виконання робіт відповідачем у зоні відчуження та визнано безпідставну видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач вказав, що невиконання ОСОБА_2 ст. 50 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування призвело до переплати додаткової пенсії за період з 01.02.2002 року по 31.07.2012 року та завдало шкоди Управлінню ПФУ на суму 6881.37 грн, яку просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з наведених вище підстав. Додатково пояснив, що підставою для стягнення переплат є те, що довідка №331 від 27.03.1998року, видана НВО «Припять», згідно якої призначено додаткову пенсію, підписана не уповноваженою на те особою, а окрім того, на час видачі довідки дане підприємство ліквідоване і таким чином не підтверджено факт роботи відповідача на Чорнобильській АЕС.

Відповідач та її представник заперечували позовним вимогам за їх безпідставністю, оскільки в судовому порядку визнано протиправним та скасовано рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в частині визнання безпідставною видачу ОСОБА_2 посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильсій АЕС. Відповідач вказував, що він дійсно був відряджений з Болехівської ЦМЛ у Київ для участі у ліквідації наслідків аварії на Чонобильській АЕС та працював водієм не відкладної медичної допомогив Іванківському районі, а також водієм пересувної лабораторії в населених пунктах , зокрема Прип'ять, Діброва, Луб'янка, ін.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ , де отримує пенсію по третій групі інвалідності від загального захворювання з 23.05.2001 року та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю відповідно до ст.49,51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.02.2002 року .

Відповідно до акту ревізії від 28.02.2012 року позивачем здійснено запит щодо підтвердження участі відповідача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 13 листопада 1986року по 13 грудня 1986року, який був відряджений з Болехівської ЦМЛ та працював у НВО «Припять» (а.с.11).

З відповіді вбачається, що згідно наказу Мінатоменерго від 19.12.1989року створено НВО «Припять»та на підставі наказу Мінчорнобиля України від 09.07.1996 №91 припинило свою діяльність (довідка ОСОБА_2видана в 1998 році). У НВО «Припять» генеральним директором був ОСОБА_4, потім ОСОБА_5 (а.с.12).

31 березня 2015 року на засіданні Комісії зі спірних питань, визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оформленого протоколом № 84, вирішено визнати безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії №2 ОСОБА_2

Не погоджуючись з такими діями Комісії та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2015року, яка набрала законної сили 24 листопада 2015 року, адміністративний позов ОСОБА_2 до Міністерства соціальної політики України про визнання протиправним та скасування рішення від 31 березня 2015 року - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії зі спірних питань, визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом № 84 від 31.03.2015року в частині визнання безпідставною видачу ОСОБА_2 посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії №2. (а.с.64-70).

Вказане рішення має преюдиційне значення і, відповідно до ст. 61 ЦПК, обставини, що ним встановлені, не доказуються при розгляді даного спору.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник у зв'язку з переплатою додаткової пенсії в сумі 6881.37 грн., яка за твердженням представника позивача виникла через те, що відповідачем для призначення додаткової пенсії надано довідку №331 від 27.03.1998року НВО «Припять», яка підписана не уповноваженою особою, та видана підприєимством, яке на той час було вже ліквідоване.

І правовою підставою для стягнення таких коштів представник позивача вважав ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування , яка передбачає механізм утримання надміру виплачених сум пенсій.

Зі змісту вказаної статті закону вбачається, що умовою застосування даної норми є наявність надміру виплаченої пенсії (тобто, переплати), встановлення факту зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Суд вважає, що зловживання - це умисні протиправні дії особи, що вчиняються у будь-якій формі, спрямовані на безпідставне отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової.

Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 указаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

За умовами статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року в справі № 6-151цс13, в якій Верховний Суд України дійшов висновку, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

При цьому, частиною другою статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, пенсіонер не несе відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не довів зловживань з боку пенсіонера, оскільки не надав суду будь-яких доказів на підтвердження обставин зловживання з боку відповідача з приводу складання, формування і видачі довідки №331 від 27.03.1998року.

Відсутні також в матеріалах справи і докази на підтвердження недобросовісності відповідача по справі під час нарахування і отримання ним пенсійних виплат.

Таким чином, оскільки наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була добровільно виплачена позивачем відповідачу як засіб до існування, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, то суд прийшов до висновку про те, що заявлені до стягнення кошти не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.1215 ЦК України, керуючись ст. 3, 10,11, 60, 61, 213-215, 218 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м.Болехові до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд в десяти денний строк з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.