Справа №473/3929/15-ц 16.11.2016 16.11.2016 16.11.2016
Провадження №22-ц/784/1772/16
Справа 473/3929/15-ц
Провадження 22ц-/784/1772/16 Головуючий по 1 інстанції Старжинська О.Є.
Категорія 05 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2016р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Шагая О.А., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2016р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності,

встановила:

У вересні 2015р. ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_4 про поділ в натурі житлового будинку і земельної ділянки площею 0,0507 га по АДРЕСА_1, який належить їм на праві спільної часткової власності у відповідності до їх ідеальних часток у цьому майні, а саме по ?.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2016р. позовні вимоги про поділ в натурі земельної ділянки залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2016р. з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 21 липня 2016р. позовні вимоги про поділ в натурі житлового будинку задоволено. Постановлено визнати за ОСОБА_2 право власності на 43/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями (спорудами), а саме: житлову кімнату 2 площею 10,5 м2, житлову кімнату площею 8,8 м2, сіни 11 площею 7,43 м2, літню кухню Б площею 23,5 м2, сарай В-1 площею 11,4 м2; за ОСОБА_4 А.А. визнано право власності на 57/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями (спорудами), а саме: житлову кімнату 4 площею 14,2 м2, кімнату 1 (передня) площею 8,5 м2, сіни 1 площею 7,77 м2, літню кухню Г-1 площею 22,6 м2, сарай Е-1 площею 4,3 м2, гараж Д-1 площею 18,6 м2, тамбур б-1 площею 5,3 м2; Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 22619 грн. компенсації за перевищення частки; зобов'язано ОСОБА_2 за власні кошти встановити в сінях перегородку та закласти дверний проріз між кімнатами 3 і 4, а ОСОБА_4 зобов'язано за власні кошти розширити у сінях дверний проріз. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволені позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, а саме по ? частині.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №128 від 15 березня 2016р. з двома доповненнями від 05 і 21 квітня 2016р. дійсна вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 становить 344802 грн. Даний житловий будинок є технічно подільним з наближенням до ідеальних часток співвласників.

Експертом розроблено один варіант поділу в натурі житлового будинку за яким одному співвласнику виділяється: житлова кімната 2 площею 10,5 м2, житлова кімната площею 8,8 м2, сіни 11 площею 7,43 м2, літня кухня Б площею 23,5 м2, сарай В-1 площею 11,4 м2, що складає 43/100 частки, а іншому: житлова кімната 4 площею 14,2 м2, кімната 1 (передня) площею 8,5 м2, сіни 1 площею 7,77 м2, літня кухня Г-1 площею 22,6 м2, сарай Е-1 площею 4,3 м2, гараж Д-1 площею 18,6 м2, тамбур б-1 площею 5,3 м2, що складає 57/100 часток.

За таких обставин, а саме наявності технічної можливості поділу в натурі житлового будинку з наближенням до ідеальних часток співвласників у цьому майні, то з врахуванням положень ст.364 ЦК можна погодитись з висновком суду щодо необхідності задоволення позову у відповідності із запропонованим експертом варіантом.

Аргументи відповідача стосовно того, що судом не було вирішено питання про поділ в натурі земельної ділянки не можна визнати обґрунтованими, так як ці вимоги на підставі поданої позивачем заяви ухвалою суду від 23 червня 2016р. залишено без розгляду. Відповідач зі свого боку зустрічних вимог не заявляв про поділ в натурі земельної ділянки, а тому суд першої інстанції не ухвалював і не міг ухвалювати з огляду на положення ст.11 ЦПК рішення стосовно цих вимог.

Питання вартості інженерних комунікацій та обладнання за умови залишення їх одному із співвласників, а також вартості робіт по їх облаштуванню експертом у згаданому висновку не досліджувалось.

В суді першої інстанції сторони не висловлювали заперечень щодо залишення інженерних комунікацій і обладнання у спільному використанні і відповідно не звертались до суду з клопотаннями про призначення додаткової експертизи з цього приводу.

А при розгляді справи в суді апеляційної інстанції відповідач не заявляв клопотання про призначення додаткової експертизи. У зв'язку з чим ці доводи відповідача не можуть бути враховані, що не позбавляє останнього в разі наявності спору з цього приводу вирішити дане питання в іншому цивільному провадженні.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2016р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: