Справа № 302/1177/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів: Власов С.О., Фазикош Г.В.,

при секретарі: Рогач О.Я.,

за участі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Міжгірського районного суду від 03 лютого 2016 року у справі за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований у Негровецькій сільраді Міжгірського району 19.11.1996 р., за актовим записом №15. Позовні вимоги мотивує тим, що тривалий час разом не проживають, шлюб існує формально.

07.12.2015 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов про поділ майна, в якому просить компенсувати їй половину вартості належних їм автомобілів ВАЗ 11183 та КІА RIO.

Дані позови обєднані в одне провадження.

Рішенням Міжгірського районного суду від 03 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено у звязку з визнанням позову.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ майна задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль КІА RIO, 2012 р.в., № кузова Z94CC41BACR031806, реєстраційний номер НОМЕР_1, з компенсацією ОСОБА_3 ОСОБА_2 вартості ? частини даного автомобіля у сумі 114 058,70 грн.

Надано ОСОБА_3 розстрочку на виконання судового рішення в цій частині на 36 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на 1140 грн.

У решті вимог зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду скаргою представник за довіреністю ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить: рішення Міжгірського районного суду від 03 лютого 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в частині розстрочки його виконання строком на 36 місяців скасувати; в цій частині постановити нове рішення,яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 35 787,65 гривень компенсації за ? частину вартості автомобіля марки ВАЗ 11183,2006 року випуску, номер кузова ХТА 7598, р.н. НОМЕР_2. В задоволенні вимоги ОСОБА_3 про розстрочку виконання судового рішення відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, не врахував інтереси обох сторін.

Рішення суду в частині розірвання шлюбу сторонами не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, 11.04.2012 р. проведена реєстрація автомобіля НОМЕР_3, 2012 року випуску, на ОСОБА_3.

Даний автомобіль є в наявності і таким користується ОСОБА_3

Також встановлено, що у 2007 р. сторони як подружжя придбали легковий автомобіль, 2006 р. випуску, ВАЗ 111 83, № НОМЕР_4.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса, що 13.02.2012 р. за реєстровим № 104 на автомобіль ВАЗ 11183 видано доручення на право розпорядження (в тому числі і продаж) даного автомобіля іншим особам, мешканцям с. Діброва Тячівського району.

За ст.ст.244,245 ЦК України довіреність є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

13.02.2012 року ОСОБА_3 через нотаріуса оформив договір представництва, який оспорений не був.

Таким чином, фактично автомобіль вибув з володіння подружжя і компенсація частини його вартості була б надмірним тягарем на відповідача.

В цій частині рішення суду першої інстанції є законним.

Що стосується розстрочки виконання рішення суду, то суд не аргументував в чому саме розстрочка на 36 місяців відповідає інтересам сторін, і зокрема ОСОБА_2

Колегія не вбачає доцільності застосування ст. 217 ЦПК.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника за довіреністю ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду від 03 лютого 2016 року змінити. В частині розстрочки виконання рішення суду строком на 36 місяців - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його постановлення і може бути оскаржено на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: