Справа № 140/1767/15-ц
№ 2/140/22/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2016 року Немирівський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Підлипняка М.Д.

При секретарі Путій З.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 « Про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним»,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він домовився з відповідачами про купівлю у них житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 за договірну суму 40000 грн, що еквівалентно було на той час 5 000 доларів США. При цьому дав аванс в розмірі 10 тисяч гривнів відповідачці ОСОБА_2 та 17 тисяч гривнів відповідачці ОСОБА_3 Мав заплатити ОСОБА_3 ще 13 тисяч гривнів і в послідуючому оформити договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі. Однак на початку 2013 року стрімко почав падати курс Української гривні по відношеню до долара США, тому ОСОБА_3 повідомила йому, що він повинен був віддати їй суму еквівалентну 1000 доларів США, що значно вже перевищувало тих 13 тисяч гривнів, які він мав надати їй до підвищення курсу долара. В зв'язку з цим у нього та ОСОБА_3 виникли непорозуміння, ОСОБА_3 відмовилась укладати з ним договір купівлі-продажу та не повертає йому грошей. Він же в спірному будинку виконав ремонтні роботи, на які потратив велику кількість грошей, частково оплатив вартість будинку і в даний час не має можливості оформити на нього право власності. В зв'язку з відмовою відповідачів оформити договір купівлі-продажу через органи нотаріальної контори він вимушений звернутись до суду з цим позовом та просить визнати договір купівлі продажу будинку дійсним і визнати за ним право власності на вказаний будинок.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала. Пояснила, що дійсно у неї з позивачем була домовленість, що вона продасть йому будинок, який мав перейти їй у власність в порядку спадкування після смерті чоловіка. Домовленість була за ціну 40000 грн. Вона під час даної домовленості права власності на будинок не мала, отже отримала від ОСОБА_1 10000 грн. в рахунок подальшої оплати. Однак через деякий час заповіт, за яким вона мала б отримати спадщину, в т.ч. і спірний будинок, після смерті чоловіка було визнано судом не дійсним, отже вона спадщину отримала не в повному обсязі, а частину. Іншу частину отримала донька померлого чоловіка ОСОБА_3 Після скасування заповіту вона з ОСОБА_3 уклали договір обміну житлових приміщень, а саме спірний будинок повністю відійшов у власність ОСОБА_3, а їй замість її частки ОСОБА_3 відступила частину своєї квартири. Зустрівшись з ОСОБА_1 після скасування заповіту, та розміну приміщень вона повідомила йому, що вже не являється власником будинку і що він має вирішувати питання купівлі-продажу з ОСОБА_3 Гроші вона ОСОБА_1 не повернула, оскільки потратила їх і в даний час у неї грошей немає.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала. Пояснила, що їй в спадщину, після смерті батька перейшла частка житлового будинку, розташованого в с. Райгород вул.. Привокзальна, 60 Немирівського району. Інша частка цього ж житлового будинку була успадкована ОСОБА_2 Між нею та ОСОБА_2 було укладено договір обміну, відповідно до якого весь будинок перейшов у її власність, а вона передала ОСОБА_2частину належної їй квартири. На початку 2014 року до неї звернувся ОСОБА_1 по питанню купівлі у неї зазначеного житлового будинку. Між ними було досягнуто згоди, що будинок буде продаватись за 5000 доларів США, що еквівалентно 40000 грн. Крім того між ними була домовленість, що тих 10000 грн. які він передав ОСОБА_2 увійдуть в дану суму. ОСОБА_1 передав їй 17000 грн і мав передати, ще 13000 грн. Однак в зв'язку зі скачком курсу долара сума в гривнях збільшилась, а отже вона не погодилась на суму 13000 грн. на цьому грунті між ними виникли непорозуміння і вона вирішила будинок не продавати. Гроші вона ОСОБА_1 не повернула в зв'язку з тим, що потратила їх і в даний час немає. Вважає, що договір купівлі-продажу будинку між ними укладений не був, домовленістю вони не досягли згоди про оформлення купівлі-продажу, а отже вважає, що в задоволені позову слід відмовити, а позивачеві звернутись до суду про витребування у неї та ОСОБА_2 переданих їм коштів.

Суд вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з огляду на наступне.

В матеріалах справи є наявні розписка про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 10000 грн. авансу за хату ( а.с. 8) та розписка ОСОБА_3 про отримання від ОСОБА_1 завдатку в сумі 17000 грн. на купівлю будинку( а.с. 9).

Дані розписки та визнання відповідачами обставин про отримання від позивача цих коштів саме як оплати за спірний будинок можуть бути визнані судом лише як намір сторін укласти договір купівлі-продажу будинку.

Відповідно до ст.. 208 ч.1 п.3 ЦК України передбачено , що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів ( т.т. у 340 і більше грн..) неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 ЦК України ( які повністю виконуються в момент їх вчинення та не підлягають нотаріальному посвідченню та /або державній реєстрації) належить вчиняти в письмовій формі.

Судом при розгляді справи встановлено,що договір купівлі продажу між сторонами в письмовій формі не укладався оскільки його змісту не зафіксовано в документах які мали б бути складені та підписані сторонами, сторони мали б обмінятись цими документами.

Згідно ст.ст.655,657,658 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов"язується передати майно /товар/ у власність другій стороні, а покупець приймає зобов"язання прийняти майно і сплатити за нього певну суму. Договір купівлі продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Ч.2 ст. 220 ЦК України, визначено,що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторонами у справі договір купівлі-продажу житлового будинку не укладався в зв'язку з тим, що між ними не було досягнуто усіх істотних умов необхідних для укладення договору, відповідачі не ухиляються від укладення такого договору та його нотаріального посвідчення, а не бажають укладати даний договір, отже підстав для визнання його дійсним немає.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.220,655,657,658 ЦК України, ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовуОСОБА_1 у справі за його позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 « Про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним», відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 діб.

Головуючий: