АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/2950/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1113/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.

з участю : представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/2950/15ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4, його представника ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду від 18 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Старокостянтинівський сектор Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про усунення перешкод в користуванні майном.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4, звертаючись до суду з позовом, вказував, що є власником домоволодіння по АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 є власником, суміжного по сусідству з ним, домоволодіння по АДРЕСА_2. Відповідач без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт та без погодження з ним, як із суміжним землекористувачем, з порушенням будівельних та протипожежних норм провела будівництво літньої кухні на відстані одного метра від його будинку. На вимогу припинити порушення його прав, будівельних та протипожежних норм, відповідачка не відреагувала, у зв'язку з цим неодноразово звертався до Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району, Старокостянтинівського сектору Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області та до __________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Завадська О.П. Провадження № 22-ц/792/1113/16

Доповідач -Костенко А.М. Категорія № 5, 47

управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області. За його зверненнями були проведені перевірки, які дійсно підтвердили наявність порушень допущені при будівництві літньої кухні відповідачем. Однак, виявлені порушення не були нею усунуті добровільно. Тому позивач ОСОБА_4 просив ухвалити рішення яким зобов'язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою та житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом знесення літньої кухні по АДРЕСА_2 с. Веснянка Старокостянтинівського району, стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 8 лютого 2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Веснянську сільську раду Старокостянтинівського району та як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Старокостянтинівський сектор Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 18 квітня 2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, його представник ОСОБА_1 просять скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове, яким задоволити позов, посилаючись не невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказують, що при вирішенні спору, суд не дав належної оцінки письмовим доказам. Зазначають, що суд безпідставно не взяв до уваги повідомлення Старокостянтинівського сектору Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області від 15 липня 2014 року, яким підтверджено, що відповідач побудувала літню кухню з порушенням ДБН360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень", зокрема, відстань між будівлями становить лише 1м хоча повинна становити не менше 8 м. Крім того, суд не взяв до уваги, що в результаті перевірки Державної архітектурно-будівельної інспекції України встановлено, що у ОСОБА_2 відсутні дозвільні документи на будівництво, що також є порушенням ст. 37 Закону України "Про регулюванні містобудівної діяльності".

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що спірне приміщення літньої кухні, яке належить ОСОБА_2, було побудовано ще в першій половині 20 століття головою колгоспного двору ОСОБА_6 та використовувалось як житловий будинок.

В 1970 році ОСОБА_7 до даного приміщення було прибудовано житловий будинок з адресою АДРЕСА_1, власником якого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23 грудня 2009 року є позивач ОСОБА_4

В 1999 році ОСОБА_2 побудувала та 15 липня 1999 року на підставі рішення виконавчого комітету Веснянської селищної ради № 15 від 24 червня 1999 року отримала свідоцтво на право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 в с. Веснянка Старокостянтинівського району Хмельницької області, площею 61 кв.м., з належними до нього господарськими спорудами у вигляді хлів та приміщення літньої кухні, яке вказано вище.

Цим же рішенням виконавчого комітету Веснянської селищної ради № 15 від 24 червня 1999 року дозволено ОСОБА_2 переобладнати старий будинок на кухню.

В період з 1999 року по 2015 рік ОСОБА_2 здійснила добудову до даного житлового будинку, гараж та в грудні 2015 році отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 Старокостянтинівського району Хмельницької області, площею 73,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами у вигляді двох хлівів, гаража, погріба, приміщення літньої кухні. Право власності ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вказані домоволодіння сторін є суміжними між собою.

Оскільки житловий будинок по АДРЕСА_1, який належить позивачу, був прибудований до літньої кухні, яка належить відповідачці, під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами було досягнуто домовленості про встановлення проходу між житловим будинком позивача та літньою кухнею відповідачки.

На виконання цієї домовленості відповідачка розібрала частину будівлі літньої кухні, розблокувала приміщення та між житловим будинком позивача та літньою кухнею утворено прохід шириною 1 метр.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та світлинами об'єктів нерухомості сторін.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно з частиною другою статті 376 ЦК України особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Однак як вбачається з матеріалів справи будівля літньої кухні, яка належить відповідачці та розташована на належній їй земельній ділянці, не являється об'єктом самочинного будівництва, дане приміщення було побудовано орієнтовано в 1947-1949 роках, про що зазначено в погосподарській книзі селищної ради, ще до будівництва житлового будинку позивача, використовувалось як житлове приміщення, на даний час на дане приміщення літньої кухні у встановленому законом порядку відповідачкою ОСОБА_2 зареєстровано право власності, а отже дане приміщення є об'єкт нерухомості, на яке у встановленому законом порядку зареєстровано право власності.

За таких обставин у даного приміщення літньої кухні відсутні ознаки самочинного будівництва, в зв'язку з чим позовні вимоги з посиланням на норми ст. 376 Цивільного кодексу України є безпідставними.

Крім того, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом було встановлено, що житловий будинок позивача був фактично прибудований в 1970 році до спірного приміщення літньої кухні, в послідуючому за домовленістю між сторонами між житловим будинком позивача та літньою кухнею відповідачки було встановлено прохід.

Отже з врахуванням того, що будинок позивач був побудований пізніше спірного приміщення літньої кухні та фактично був прибудований до неї, то відсутні підстави вважати, що розташування будівлі літньої кухні порушує права позивача, адже саме забудовник житлового будинку, який належить позивачу, здійснив будівництво біля спірного приміщення літньої кухні, і саме дії забудовника призвели до такого розташування цих споруд, а не дії відповідачки.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, вірно виходив з обставин справи та досліджених доказів, того, що спірна літня кухні не є об'єктом самочинного будівництва та не порушує права позивача, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень прав позивача внаслідок не дотримання між житловим будинком і літньою кухнею протипожежних відстаней слід відхилити, оскільки по справі встановлено, що така відстань між будівлями виникла не з вини відповідачки і не при будівництві літньої кухні, а саме при здійсненні будівництва житлового будинку позивача забудовником вже після побудови приміщенні літньої кухні і саме на забудовнику житлового будинку позивача лежав обов'язок щодо дотримання належних відстаней між приміщеннями.

Не слід приймати до уваги і твердження позивача про порушення відповідачкою будівельних норм і правил під час виконання будівельних робіт.

В позовній заяві позивач вказує, що його права порушені відсутністю належних протипожежних відстаней між його житловим будинком і літньою кухнею, саме на літню кухню як об'єкт самочинного будівництва позивач вказує в своїй позовній заяві, а не прибудову до житлового будинку відповідачки та будівництво гаража.

При цьому при проведення перевірки за зверненням позивача органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України та притягненні відповідачки до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 96 КУпАП у вигляді самовільного проведення будівельних робіт по прибудові до житлового будинку та будівництві гаража Державна архітектурно-будівельна інспекція України не встановила самочинного будівництва приміщення літньої кухні чи самовільного проведення відповідачкою будівельних робіт щодо приміщення літньої кухні.

Ніяких доказів в підтвердження того, що права позивача як суміжного землекористувача та власника житлового будинку порушується внаслідок самочинної прибудови позивачки до свого житлового будинку та гаража апелянтом до суду надано не було, не здобуті такі і судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, його представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко