Справа № 462/177/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Ящук К.В.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Патона-13», третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСББ «Патона-13» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7. Третьою особою ОСОБА_3 заявлено вимоги щодо предмета спору, зокрема, він просить встановити факт проживання з ОСОБА_7 однією сімєю як подружжя в період з 09.10.2007 року по 17.12.2012 року, визнати за ним право на спадкування, як спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_7 та визнати заповіт, вчинений ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, посвідчений 27.04.2012 року Другою ОСОБА_8 нотаріальною конторою, недійсним.

05.04.2016 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2, в якій він, зокрема, просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_8 державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_7 однією сімєю як подружжя в період з 09.10.2007 року по 17.12.2012 року, посилаючись на те, що на сьогодні є ухвалене тотожне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 06.10.2015 року з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заяву підтримали, покликаючись на мотиви такої, яку просять задовольнити.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_4 проти закриття провадження в частині позовних вимог ОСОБА_3 з наведених представником позивача ОСОБА_2 мотивів заперечили, зазначивши, що таке клопотання є безпідставним, оскільки позов ОСОБА_3 у даній справі і позов, який Залізничний районний суд м.Львова розглянув по суті з ухваленням рішення від 06.10.2015 року не є тотожними.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Звертаючись в суд із самостійним позовом у даній справі, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 просить встановити факт, що він і ОСОБА_7, яка померла 17.12.2012 року в м.Львові, в період з 09.10.2007 року по 17.12.2012 року разом складали сімю як подружжя, спільно проживали, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, оскільки він, як фактичний чоловік ОСОБА_7 має право на спадкування як спадкоємець першої черги після її смерті.

Між тим, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 06.10.2015 року, яке набрало законної сили, в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 як чоловіка та дружини з 09.10.2007 року по 17.12.2012 року, визнання квартири № 47 на вул.Патона, 13 у м.Львові обєктом спільної сумісної власності та визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину зазначеної квартири відмовлено. В цьому рішенні суд встановив, що відсутні правові підстави для встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 однією сімєю як чоловіка і дружини в період з 09.10.2007 року по 17.12.2012 року, вони не були повязані спільним побутом, між ними не існувало взаємних прав і обовязків.

Аналіз заявленої ОСОБА_3 у цій справі позовної вимоги про встановлення факту і обставин, якими обгрунтовується така вимога, та рішення Залізничного районного суду м.Львова від 06.10.2015 року дає підстави для висновку, що дані позови в частині вирішення питання встановлення факту є тотожними, оскільки рішення Залізничного районного суду м.Львова від 06.10.2015 року ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами ОСОБА_3 і ОСОБА_5, про той самий предмет -встановлення факту спільного проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 як чоловіка та дружини (подружжя) з 09.10.2007 року по 17.12.2012 року і з тих самих підстав.Відмінними у цьому позові і позові, розглянутому судом 06.10.2015 року, є вимоги, які похідні від вимоги про встановлення факту, що не впливає на тотожність в обох справах самої позовної вимоги про встановлення факту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішенням суду, яке набрало законної сили, вже вирішено питання встановлення факту спільного проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 як чоловіка та дружини (подружжя) з 09.10.2007 року по 17.12.2012 року, наявності у них в цей період часу взаємних прав та обовязків, спільного побуту як подружжя.

При цьому суд враховує, що Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») у справах «Рябих проти Росії» та «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обовязкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_2 є підставною, грунтується на законі і таку необхідно задовольнити та закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_8 державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_7 однією сімєю як подружжя в період з 09.10.2007 року по 17.12.2012 року.

Керуючись п.2 ч.1 ст.205, ст.ст.208-210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Провадження у справі в частині позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_8 державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_7 однією сімєю як подружжя в період з 09.10.2007 року по 17.12.2012 року закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.