Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/1855/16-ц Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 23 Доповідач Косигіна Л. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Микитюк О.Ю.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10005/043 філії - Житомирського облуправління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про розірвання договору та виселення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 серпня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10005/043 філії-Житомирського облуправління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнювало, та остаточно просило розірвати договір найму (оренди) житла, укладений 01.05.2014 року між позивачем та ОСОБА_1, предметом якого є оренда (найм) квартири АДРЕСА_1. Крім того, позивач просив виселити ОСОБА_1 з даного житла.

В обґрунтування заявлених вимог товариство посилалося на те, що вищевказана квартира належить Банку на праві власності. 01.05.2014 року між Банком та ОСОБА_1, яка працювала у ТВБВ №10005/043 філії-Житомирського облуправління АТ «Ощадбанк», укладено договір оренди житла строком на 2 роки 11 місяців, яким встановлено розмір орендної плати в сумі 147 грн. щомісячно. У зв'язку із скороченням штату працівників, 16.09.2015 року ОСОБА_1 повідомлено про звільнення. Їй пропонувалися вакантні посади, від яких вона відмовилася, у зв'язку із чим 18.11.2015 року відповідачку звільнено з роботи. Оскільки встановлена договором орендна плата є нижчою, ніж вартість оренди, що склалася у м. Бердичеві, позивач несе збитки. При цьому, вартість амортизаційних відрахувань та податку на нерухомість перевищує розмір оренди. У зв'язку із цим, відповідачці було запропоновано внести зміни до договору оренди щодо збільшення розміру орендної плати. З цим ОСОБА_1 не погодилась, у зв'язку з чим 10.11.2015 року їй направлено повідомлення про розірвання договору найму житла.

Отже, оскільки відбулася істотна зміна обставин, якими сторони керувалися під час укладення спірного договору, позивач просив, з урахуванням положень ст. 652 ЦК України, розірвати договір найму житла та виселити відповідачку з квартири.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.08.2016 року позов задоволено. Розірвано договір найму (оренди) житла, укладений 01.05.2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 Виселено ОСОБА_1 з квартири № 75 по вул. Дзержинського в м. Бердичеві, Житомирської області. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2756 грн. судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 29.08.2016 року виправлено описку у вищевказаному рішенні щодо адреси спірного житла. Зазначено адресу: «квартира АДРЕСА_1».

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.10.2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема, зазначила, що судом не досліджено наявність у неї переважного права залишення на роботі, чим порушені вимоги ст. 652 ЦК України в частині виявлення наявності причин, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися. Вважає, що позивачем безпідставно вимагається підвищення розміру орендної плати, оскільки не доведено, що Банк несе збитки, внаслідок дії цього договору. Також, судом не доведено наявність чотирьох умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, що дозволяло б вирішувати питання про розірвання договору оренди житла.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді провідного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку, звітності та контролю ТВБВ №10005/043 філії-Житомирського облуправління АТ «Ощадбанк» (а.с. 76-81).

01.05.2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі начальника філії Житомирського облуправління АТ «Ощадбанк», та працівником вказаної філії ОСОБА_1, був укладений договір найму (оренди) житла (надалі Договір), відповідно до якого наймодавець надав наймачу у строкове платне користування житло двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 48,9 кв.м., житловою 27, 3 кв.м., що належить наймодавцю на праві власності на підставі свідоцтва від 05.06.2012 року (а.с. 8-9, 19-20).

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, та вступив в дію 01.05.2014 року (п.п. 5.1., 10.1. Договору).

Згідно п.п. 6.1., 6.2., 6.3. Договору, орендна плата за користування майном встановлена у розмірі 147 грн. на місяць, яка повинна вноситися наймачем на поточний рахунок наймодавця не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Передбачено, що розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін шляхом укладення додаткового договору. При цьому, комунальні послуги повинні оплачуватися наймачем самостійно на підставі рахунків відповідних організацій (тепло-, водо-, газо-, електропостачання), що передбачено п. 7.1. Договору.

Вищевказане приміщення передано наймодавцю по Акту прийому-передачі від 01.05.2014 року (а.с. 9 зворот).

Під час слухання справи в суді першої та апеляційної інстанцій сторони підтвердили, що між Банком та ОСОБА_1, як працівником Банку, строковий договір найму житла укладався не вперше.

14.09.2015 року наказом ПАТ «Державний ощадний банк України» № 396-ок «Про реорганізацію структури ТВБВ та регіонального управління», у зв'язку з реорганізаційними змінами в типології ТВБВ, змінами в структурі ТВБВ та регіонального управління, що передбачають зміну та ліквідацію структурних підрозділів, зміну в назвах посад та оплаті праці, вирішено попередити працівників установ ощадбанку про зміну в назвах посад та оплату праці, скорочення посад та наступного звільнення працівників, які їх обіймають, з 18.11.2015 року, згідно додатку (а.с. 12-13).

16.09.2015 року ОСОБА_1 була попереджена про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням посади провідного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку, звітності та контролю ТВБВ №10005/043 м. Бердичів (а.с. 15-16). На даному попередженні відповідачка власноруч написала, що вона відмовляється від запропонованих вакантних посад.

01.10.2015 року Банк надіслав ОСОБА_1 для ознайомлення та підписання додатковий договір № 1 від 01.10.2015 року до Договору найму (оренди) житлового приміщення від 01.05.2014 року, щодо збільшення розміру орендної плати (а.с. 18).

12.11.2015 року відповідачці було вручено Повідомлення про розірвання договору найму (оренди). У даному Повідомленні зазначено, що орендна плата у договорі є нижчою, ніж ринкова вартість оренди, що склалася у м. Бердичеві, оскільки квартира надавалася в оренду працівнику Банку. На даний час Банк несе збитки, оскільки вартість амортизаційних відрахувань та податку на нерухомість перевищує розмір оплати. Оскільки ОСОБА_1 не погодилась на збільшення розміру орендної плати, Банк попередив її про розірвання договору оренди з 19.11.2015 року та надав строк до 21.12.2015 року для звільнення квартири.

ОСОБА_2 зазначила, що вона не погоджується на збільшення орендної плати до 500 грн., у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, та на розірвання договору оренди (а.с. 17).

Наказом ПАТ «Державний ощадний банк України» №533-ОК від 16.11.2015 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади провідного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку, звітності та контролю ТВБВ №10005/043 філії-Житомирського облуправління АТ «Ощадбанк» з 18.11.2015 року у зв'язку із скороченням, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 14).

Наказ про звільнення відповідачкою не оскаржувався, у зв'язку з цим, доводи апелянта про те, що суд не дослідив її переважне право залишення на роботі, є безпідставними.

Крім того, з листа філії-Житомирського облуправління АТ «Ощадбанк» від 14.04.2016 року № 29-05/57-1794 вбачається, що розмір орендної плати, передбачений Договором, є нижчим, ніж мінімальна вартість місячної орендної плати за 1 кв.м. в м. Бердичеві, оскільки квартира надавалася працівнику Банку. Згідно рішення Бердичівської міської ради від 18.12.2014 року № 956, мінімальна вартість місячної оренди за 1 кв.м. загальної площі нерухомого майна для фізичних осіб у м. Бердичеві на 2015 рік встановлена в розмірі 4 грн. 16 коп. з ПДВ. Вартість орендної плати на 2016 рік зросла до 6 грн. 20 коп. з ПДВ. Фактичні витрати Банку по орендованій квартирі складають: 173 грн. 19 коп. щомісячно амортизаційні відрахування; 1347 грн. 68 коп. на рік або 112 грн. 31 коп. на місяць податок на нерухоме майно.

Згідно листа ОСББ «Родина-40», заборгованість по оплаті за обслуговування будинку та прибудинкової території по квартирі № 75 станом на 01.10.2016 року складає 3318 грн. 64 коп. (а.с. 97).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторони не досягли згоди щодо приведення договору найму житла у відповідність з обставинами, які істотно змінились, а саме: звільнення відповідачки у зв'язку із скороченням, невідповідність орендної плати фактичним витратам Банку по даній квартирі, що порушує майнові інтереси позивача. Слід зазначити, що договір оренди був укладений сторонами на таких умовах тому, що відповідачка тривалий час працювала у ТВБВ №10005/043 філії-Житомирського облуправління АТ «Ощадбанк».

В момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, оскільки не могли припустити, що відбудеться скорочення штату Банку та значно збільшаться витрати по орендованій квартирі. Крім того, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, оскільки відповідачка відмовилася від всіх вакантних посад у Банку, та не погодилася на збільшення розміру орендної плати. За таких обставин, подальше виконання договору найму порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Також, із суті спірного договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді