Справа № 714/28/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого-судді: Акостакіоає О.Т.

секретар: Самсін О.В.

з участю позивача : ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Герца цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ДП «Чернівецький лісгосп» про відшкодування моральної шкоди за незаконне звільнення з роботи , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Чернівецький лісгосп» про відшкодування моральної шкоди за незаконне звільнення з роботи . Посилається на те, що наказом директора Чернівецького лісокомбінату від 01 червня 1978 року № 46 його було призначено на посаду лісничого Тарнавського лісництва. Наказом директора ДП «Чернівецький лісгосп» № 59-К від 24 березня 2014 року позивача було незаконно звільнено з посади лісничого і переведено на посаду інженера лісового господарства 1 категорії відділу лісового господарства ДП «Чернівецький лісгосп». Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.07.2014р. наказ відповідача № 59-К від 24.03.2014р. скасовано і його поновлено на посаді лісничого Тарнавського лісництва. Але ж відповідач до ухвалення вказаного рішення суду 11.07.2014р. видав наказ № 105-к про його звільнення з підприємства з посади інженера лісового господарства 1 категорії.

На виконання судового рішення відповідач тільки 08.09.2014р. видав наказ № 124-к про його поновлення на посаді лісничого Тарнавського лісництва. У цей же день наказом № 125-к було внесено зміни до наказу від 11.07.2014р. № 105-к щодо посади, тобто слова «інженера лісового господарства 1 категорії...» замінено на слова «лісничого Тарнавського лісництва...» і у такий спосіб відповідач 08 вересня 2014р., провівши зміни у наказах звільнив позивача з посади лісничого Тарнавського лісництва з 11.07.2014 року.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 18.03.2015р. визнано незаконним наказ відповідача № 125-к від 08.09.2014р. і його вдруге поновлено на посаді лісничого Тарнавського лісництва. На виконання зазначеного рішення суду відповідач видав наказ № 31-к від 24.03.2015р. про поновлення на роботі з 08.09.2014р.

Надалі наказом № 33-к від 25.03.2015року відповідач вдруге незаконно перевів його з посади лісничого Тарнавського лісництва на посаду інженера лісового господарства 1 категорії відділу лісового господарства ДП «Чернівецький лісгосп», а потім наказом № 53-к від 05.05.2015 року знову незаконно звільнив його з роботи.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21.07.2015 року зазначені накази відповідача були скасовані з поновленням позивача на посаді лісничого Тарнавського лісництва. На виконання судового рішення відповідач видав наказ № 117-к від 05.10.2015р. про поновлення ОСОБА_1 на роботі з 05.05.2015р.

Таким чином з 08 вересня 2014 року до 05 жовтня 2015 року позивач не міг працювати на підприємстві у зв'язку з неодноразовим незаконним звільненням з посади лісничого Тарнавського лісництва. Наслідком незаконного переведення з посади лісничого Тарнавського лісництва і неодноразового звільнення з підприємства стало тривале упереджене ставлення до нього з боку керівництва ДП «Чернівецький лісгосп».

У зв'язку з незаконними діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у втраті нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Стан його здоров'я через таке зневажливе і жорстоке відношення погіршувався, нервова напруга, яку створив для нього відповідач і моральний тиск, починаючи з вересня 2014 року до жовтня 2015 року дали ускладнення його хворобі - цукровий діабет, а ця хвороба негативно вплинула на його зір. Через часткову втрату зору змушений був звертатися за медичною допомогою до Одеського інституту очних хвороб ім. В.П.Філатова де з 19 до 27 січня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні і йому була проведена хірургічна операція на очі. Крім цього неодноразово звертався за медичною допомогою у Чернівецький центр сучасної офтальмології, де також були проведені операції на очі 10 червня, 21 липня, 10 вересня та 25 жовтня 2015 року. Незаконні дії відповідача щодо звільнення з посади і з роботи за період з вересня 2014 року до жовтня 2015 року засвідчують здійснення відповідачем морального тиску та злого глузування, приниження людської честі і гідності та ділової репутації щодо нього.

Йому завдано моральну шкоду внаслідок порушення конституційних прав, що призвело до загострення хронічної хвороби та часткової втрати зору, душевного страждання від неправомірної поведінки відповідача. У зазначений період відповідач підірвав йому не тільки здоров'я, але і ділову репутацію в очах колег, друзів, сусідів. Його сім'я теж морально страждала, переживаючи за його стан здоров'я, за принижений авторитет. До жовтня 2015 року позивач був депутатом Чернівецької обласної ради VІ скликання і виборці та депутати неодноразово запитували його причину звільнення з роботи, тому був морально був пригнічений, адже доводилося неодноразово виправдовуватися перед колегами по роботі, друзями, сусідами, виборцями, депутатами . Ці моральні стражданні позивач оцінює у 50000 грн., які просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що оскільки позивача було поновлено на роботі і йому виплачувалась компенсація за час вимушеного прогулу , фактично за невідпрацьований час це може слугувати як моральною компенсацією, крім цього після першого рішення суду 11.07.2014 року відповідач сплатив і моральну шкоду, тому просить в задоволенні позову відмовити. Також вважає ,що позивач пропустив строк позовної давності , тому слід до цих правовідносин застосувати позовну давність.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі надані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено що позивач з 01 червня 1978 року працював лісничим Тарнавського лісництва та наказом № 59-к від 24 березня 2014 року його було незаконно звільнено з посади лісничого та переведено на посаду інженера лісового господарства І категорії відділу лісового господарства ДП «Чернівецький лісгосп», а рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.07.2014 року зазначений наказ № 59-к скасовано та позивача поновлено на роботу, що вбачається з копій зазначених документів. До винесення судового рішення на підставі наказу № 105-к від 11.07.2014 року відповідач звільнив позивача з посади інженера лісового господарства І категорії.

08.09.2014 року відповідач наказом № 124-к поновив позивача на роботу і в цей же день наказом № 125-к внесені зміни до наказу № 105-к від 11.07.2014 року замінивши слова «інженера лісового господарства І категорії» на «лісничого Тарнавського лісництва» таким чином позивача звільнено з посади лісничого.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 18.03.2015 року визнано наказ № 125-к незаконним та відповідача поновлено на роботі. На підставі цього рішення відповідач видав наказ № 31-к від 24.03.2015 року про поновлення на роботу.

Надалі наказом № 33-к від 25.03.2015 року відповідач вдруге перевів позивача на посаду інженера лісового господарства І категорії відділу лісового господарства ДП «Чернівецькій лісгосп» і наказом № 53-к від 05.05.2015 року знов звільнив його з роботи.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці зазначені накази № 33-к та № 53-к скасовані як незаконні , а позивача поновлено на роботу на посаді лісничого Тарнавского лісництва. На підставі цього рішення відповідач видав наказ № 117-к від 05.10.2015 року про поновлення на роботу з 05.05.2015 року.

Через незаконні дії відповідача ДП «Чернівецькій лісгосп» з приводу переведень та звільнень з роботи , позивач в період з 08 вересня 2014 року по 05 жовтня 2015 року не зміг нормально виконувати функції на посаді лісничого.

Згідно ч.І ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Частиною 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснює, що відповідно до ст. 237 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до роз'яснень ч.1, 4 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.

Про наявність неправомірних наказів відповідача про переведення на інші посади та звільнення з роботи позивачу стало відомо під час їх видання, ознайомлення , або щонайменше, коли розглядаючи трудові спори за його позовами суди виносили рішення на його користь ( останнє рішення Першотравневого районного суду від 21 липня 2015 року) , а до суду звернувся лише 15.01.2016 року, тобто за пропуском трьох місячного строку .

Згідно з ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ч. 1 ст. 233 КЗпП України суд може поновити ці строки. Разом з тим позивач не подав до суду достатніх доказів про поважність причини пропуску строку звернення до суду та не звернувся із заявою про поновлення цих строків, незважаючи на те, що суд розяснив йому про таке право. Тому суд вважає , що незважаючи на те , що позивач довів наявність моральної шкоди, що порушення його законних прав призвели до моральних страждань,в задоволенні заявленого позову про відшкодування моральної шкоди слід відмовити через пропуск строку звернення до суду, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

На підставі наведеного,ч.1ст. 233ст. 234 ст. 237-1 КЗпП України ч.1, 4 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», ч.1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1до ДП «Чернівецький лісгосп» про відшкодування моральної шкоди за незаконне звільнення з роботи відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-ти денний строк з моменту його проголошення, а особам, які не були присутні при постановлені з дня отримання копії рішення.

Суддя: