пр. № 4-с/759/182/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві на рішення та бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 р. заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою, просить суд визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 при винесенні ним постанови ВП ВП № 46319990 від 24.06.2015 про розшук майна боржника неправомірними, а постанову скасувати, посилаючись на ті підстави, що державним виконавцем, виконуючи виконавчий лист №2-1035 від 17.03.2008 оголошено у розшук його майно що належить боржнику ОСОБА_1, однак дана постанова порушує права скаржника, оскільки п.2 цієї постанови зобов'язує його оплатити витрати пов'язні із розшуком його майна.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав, посилаючись на обставини викладені у ній.

Державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, неодноразово викликався в судові засіданні для дачі своїх пояснень (заперечень), отримував судові виклики, про що свідчать відповідні відмітки про отримання на копіях листів, які містяться в матеріалах даної справи, про час та місце проведення даного судового засідання також повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень на адресу суду не надіслав, жодних заяв за час знаходження скарги в провадженні не надсилав, крім того, копії матеріалів виконавчого провадження на адресу суду не надіслав, у зв'язку з чим суд дійшов до висновку про можливість розглянути скаргу у відсутності останнього, оскільки розгляд скарги у відсутності державного виконавця жодним чином не порушить процесуальних прав останнього.

З'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи зі змісту ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У ході судового розгляду встановлено, що 24.06.2015 державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 при виконанні виконавчого листа №2-1035 від 17.03.2008 винесено постанову про розшук майна боржника, згідно якої оголошено у розшук транспортний засіб марки ПФ 01 Фермер 0, 2010 року випуску, НОМЕР_1, колір Синій, який належить боржнику (а.с. 5).

Згідно довідки №538 від 15.08.2016 ОСОБА_1 зареєстрвоаний як безробітній у Святошинському РЦЗ в м. Києві з 25.03.2011 (а.с. 3).

Виходячи з роз'яснень п. 1 Постанови №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пунктом 3 вищезазначеної Постанови роз'яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні врахувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, проаналізувавши вимоги чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що доводи скаржника, наведені у його скарзі є обгрунтованими та знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208-210, 212-215, 292, 292, 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві на рішення та бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 при винесенні ним постанови ВП № 46319990 від 24.06.2015 про розшук майна боржника неправомірними.

Постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про розшук майна боржника від 24.06.2015 ВП № 46319990 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: