Справа № 216/8441/14-ц Провадження № 2/216/80/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Мясоєдової О.М.,

за участі секретаря - Усік М.О.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні частиною домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим що сторони мають у спільній частковій власності домоволодіння №58 по вулиці 10-річчя Жовтня в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу (далі - Домоволодіння). 30.05.1995 року був укладений нотаріально посвідчений договір міни, згідно якого позивач отримав право на 2/5 частини Домоволодіння. Власником 3/5 частини Домоволодіння є Відповідач. Сторони постійно проживають у Домоволодінні. Земельна ділянка не приватизована. У користуванні Позивача знаходиться частина будинку ближче до вулиці 10-річчя Жовтня: приміщення 1.1-1.7 (нумерація за планом Будинку від 15.10.2014 року технічного паспорту Домоволодіння від 15.10.2014 року). У користуванні Позивача також перебувають господарські будівлі: Літня кухня Б, гаражі П і Р, вбиральня О, літній душ Л (літерація за Схематичним планом земельної ділянки Технічного паспорту Домоволодіння від 15.10.2014). У користуванні Позивача перебуває північна частина городу.

У користуванні Відповідача знаходиться інша частина будинку, яка розташована далі від вулиці 10-річчя Жовтня та ближче до городу (приміщення 2.12.4, 3.1-3-6) (нумерація за планом Будинку від 15.10.2014 року технічного паспорту Домоволодіння від 15.10.2014 року). У користуванні Відповідача також перебувають господарські будівлі: Літня кухня И, сарай Г, вбиральня М (літерація за Схематичним планом земельної ділянки Технічного паспорту Домоволодіння від 15.10.2014). У користуванні Відповідача перебуває південна частина городу.

Відповідач створює перешкоди позивачу у доступі до гаражу Р та частини земельної ділянки, якою користується Позивач. Напроти входу до гаражу Р Відповідач викопав яму глубиною 0.3 м.. Влітку Відповідач висаджує напроти входу до гаражу Р квіти. Узимку напроти входу до гаражу Р Відповідач насипає кучу з побутових відходів, снігу інших речей. Більш того Відповідач паркує автомобіль напроти входу до гаражу Р, автомобіль Відповідача перешкоджає Позивачу доступу до гаражу Р та частини городу, якою Позивач користується. А також відповідач побудував металеві ворота (огородження) між стіною сараю Г та частиною городу, якою користується Позивач, яке унеможливлює вільний прохід з двору у вздовж задньої частини сараю Г до межі з сусіднім домоволодінням № 60. Відсутність такого доступу створює Позивачу перешкоду у технічному утриманні поточного ремонту літньої кухні Б сараю В, а саме: стіни вказаних побудов з боку домоволодіння № 60. При цьому Відповідач стверджує, що частину двору загального користування напроти частини будинку, якою користується відповідач, також перебуває у виключному користуванні Відповідача. Таким чином Відповідач в порушення ст. 358 ЦК України здійснює своє право спільної часткової власності на Домоволодіння без згоди Позивача - співвласника. Також Відповідач порушує право Позивача на користування побудовами, які находяться у користуванні Позивача. Тому Позивач має право в порядку ст. 391 ЦК України вимагати усунення таких перешкод. Він просить суд, зобовязати Відповідача - ОСОБА_6 усунути перешкоди, створені Позивачу у користуванні належною йому частиною Домоволодіння, а саме: відновити вільній доступ до гаражу Р, шляхом усунення за власний рахунок ями, яка перешкоджає вільному проходу пішоходу або проїзду автомобіля до вказаного гаражу. Зоборонити Відповідачу на території земельної ділянки вказаного Домоволодіння паркувати автомобіль, збирати сніг або інші речі, якщо таке створює будь-які перешкоди до вільного проходу або проїзду автомобіля до вказаного гаражу. Відновити вільній доступ до будівель Домоволодіння, яким користується Позивач, а саме: літньої кухні Б та сараю В зі сторони сараю Г уздовж межі з земельною ділянкою сусіднього домоволодіння №60, шляхом знесення металевих воріт (огорожі) між стіною сараю Г та частиною городу, якою користується Позивач. Зоборонити Відповідачу на території земельної ділянки вказаного Домоволодіння створювати будь-які перешкоди вільному проходу до стін літньої кухні Б та сараю В зі сторони задньої частини сараю Г уздовж межі з земельною ділянкою сусіднього домоволодіння № 60.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтримали позов в повному обсязі та просили стягнути з відповідача судові витрати.

Представник ОСОБА_6 ОСОБА_3 позов не визнав, надав заперечення до позову та суду пояснив, що як вбачається із матеріалів справи відповідачем надано технічний паспорт виготовлений станом на 15 жовтня 2014 року на житловий будинок № 58 по вулиці 10-річчя Жовтня в м. Кривий Ріг (стор.11-16 справи) та повідомлення з КП ДОР «Криворізьке БТІ» (стор. 17-18 справи) згідно якого при обстеженні 2/5 частин зазначено домоволодіння виявлено самочинне будівництво:

- Житловий будинок «А-1» після реконструкції

- Літня кухня «Б» після реконструкції,

- ОСОБА_2 «В» після реконструкції,

- Гараж «П»,

- Гараж «Р».

За рахунок реконструкції житлового будинку «А-1», загальна площа складає 125, 8 м2, житлова площа складає 79, 3 м2

Тобто гараж П та гараж Р, є самочинним будівництвом, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України «Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил».

Документів, які б підтверджували право власності на гараж П та гараж Р, позивачем не надано, як і не надано документів які б підтверджували відведення земельних ділянок для будівництва зазначених гаражів. А тому згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України «Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього».

Так як позивачем на надано правовстановлюючих документів про право власності на зазначені гаражі, це свідчить про відсутність відповідного права на них, що в свою чергу свідчить про те, що позивач не може вимагати усунення перешкод у користування зазначеними гаражами, так як він не є власником зазначених будівель. Це також підтверджуються постановою Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постанова від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)».

Також позивачем самовільно була здійснена реконструкції Житлового Будинку «А-1» та Літньої Кухні «Б», сарая «В», тобто позивач, без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, самочинно, шляхом реконструкції збільшив розмір домоволодіння. Так як згідно договору міни (стор. 19 справи) 2/5 частини домоволодіння позивача складали на момент укладання договору міни 47.2 м2(стор. 19 справи). А позивачем згідно надано технічного паспорта від 2014 року було самочинно збільшено розмір частини домоволодіння з 47.2 м2 до 51, 9 м2(стор. 11-16).

Крім того відсутність права власності у позивача на:

Прибудову-коридор, позначених на плані домоволодіння літерою «а-3», площею 8.4 м2, літньої кухні позначеної на плані домоволодіння літерою «Б», площею 54,8 м2, двох гаражів площею 18.2 м2 та 40.1 м2, позначеному схематично на плані земельної ділянки літерами «П» та «Р», та сараю позначеного на плані літерою «В» площею 25.8м2, окрім відсутності в матеріалах справи правовстановлюючих документів про право власності на зазначені будівлі, також підтверджується первісною позовною заявою (стор 2-5 справи) від 21.11.2014 р., де позивач просив суд визнати за ним право власності на зазначені будівлі та позовною заявою від 09.02.2015 р. (стор 25-28 справи).

Більш того, згідно відповіді в.о. голови-заступника голови Центрально-Міської у місті ради,(стор.20 справи), якщо ОСОБА_5 бажає самостійно розпоряджатись, частиною земельної ділянки на території зазначеного домоволодіння, то відповідно до чинного законодавства, він має отримати у власність окремо визначену земельну ділянку за проектом відведення, у разі виділення частини будинку в окреме домоволодіння з присвоєнням йому окремої поштової адреси. Але позивачем цього не було зроблено. Хоча його позовні вимоги, та зазначені у позові обставини за своєю суттю свідчать про розбіжність поглядів у спільному користуванні земельною ділянкою та домоволодінням.

Саме самочинне будівництво зазначених гаражів «П» та «Р», та самочинна реконструкція - Житлового будинку «А-1», літньої кухні «Б» та сараю «В» зроблена позивачем створює перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння та самим домоволодінням. Так як позивач збудував їх незаконно без дотримання належної процедури будівництва, та без отримання відповідних дозволів та відведення земельної ділянки для такого будівництва, то саме дії позивача є протиправними, а вимоги до ОСОБА_6 необґрунтованими та надуманими, які йдуть в розріз із законодавством України.

Крім того, відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності за ОСОБА_7 в будинку №58, вулиці 10-річчя Жовтня в м. Кривому Розі не зареєстровано. За даними Управління Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області, станом на 31.12.2012 року, відомості щодо зареєстрованого в установленому законодавством порядку права на земельну ділянку за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. 10-річчя Жовтня, буд. 58 - відсутні. У звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 не можуть бути задоволені.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вони проживають у Домоволодінні з 1975 року. З 1995 року співвласниками стала сімя Позивача. До 2014 року у них з Відповідачем були добросусідські відносини. Вони побудували самочинно гараж зі згоди сімї ОСОБА_5, а ОСОБА_5 побудував два гаражі, сараї, реконструював Домоволодіння. Коли в них з сусідами почалися сварки, виник спір відносно земельної ділянки, то Позивач та його дружина стали звертатися до різних органів виконкому, органів міліції, суду, для вирішення спірних питань. Земельна ділянка у них не приватизована. Вони з чоловіком, який є інвалідом 2-гої групи, не перешкоджають Позивачу користуватися своєю частиною земельної ділянки та спільним двором. Позивач побудував свої самочинні будівлі на межі з будинком № 60 по вул.. 10-річчя Жовтня, не відступивши від межі, тому для обслуговування самовільних гаражів та сараю їм необхідно просити дозвіл у власника будівлі № 60, а вони до цього не мають відношення. Яма, була ще до того, як стали проживати ОСОБА_5, оскільки вона використовувалася для водостоку. А після того, як Відповідач забетонував двір, яма залишилася зовсім невелика та використовується також для водостоку. Вона вважає, що оскільки в них склалися на теперішній час недобросусідські відносини, тому і виник даний позов. Ні її чоловік, ні вона ніяких перешкод позивачеві не створюють.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу (а також ОСОБА_1М, ОСОБА_9В, ОСОБА_10В.) на праві приватної власності на підставі Договору міни від 30.05.1995 року посвідченого приватним нотаріусом, належить 2/5 частини житлового будинку №58 по вул. 10-річчя Жовтня в м. Кривому Розі, в склад якого входить: кухня 1.1., житлові кімнати 1-2,1-3,1-4,1-5), тамбур 1-6 , загальною площею 47,2 кв.м. в том числі житловою площею 35.5 кв. м, підсобні приміщення: літня кухня, сарай В, Г, вбиральня К, які розташовані на земельній ділянці 1538 кв.м. (а.с. 19).

Відповідачу ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.11.1975 року Державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №5852, та реєстраційного посвідчення Криворізького міського БТІ від 19.11 1975 року, належить 2/5 житлового будинку (жилий будинок16.7х7,40 м з господарчими побудовами) по вул.. 10-річчя Жовтня в м. Кривому Розі, а власницею 1/5 частини вищевказаного будинку є ОСОБА_8, згідно реєстраційного посвідчення №3-299 від 01.03.1996 року, яке видано згідно свідоцтва про право на спадщину по заповіту (а.с. 83-84).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, повідомлення КП ДОР «Криворізьке БТІ» за вих. №234923 від 15.10.2014 року (а.с 11-18) вбачається, що при обстеженні 2/5 частин зазначеного домоволодіння (яке належить позивачу ОСОБА_5 та інш.) виявлено самочинне будівництво, а саме: Житловий будинок «А-1» після реконструкції; Літня кухня «Б» після реконструкції; ОСОБА_10 «В» після реконструкції; Гараж «П»; Гараж «Р».

За рахунок реконструкції житлового будинку «А-1», загальна площа складає 125, 8 м2, житлова площа складає 79, 3 м2 .

Тобто гараж П та гараж Р, є самочинним будівництвом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого проколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ч. 1 ст.316 та ч.1 ст. 317 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, при цьому, власникові належать права володіння, користування, розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України «Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил).

Документів які б підтверджували право власності на гараж П та гараж Р, позивачем не надано, як і не надано документів які б підтверджували відведення земельних ділянок для будівництва зазначених гаражів. А тому згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України «Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Позивач самовільно здійснив реконструкцію Житлового Будинку «А-1» та Літньої Кухні «Б», сарая «В», тобто позивач без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, самочинно шляхом реконструкції збільшив розмір домоволодіння.

Земельна ділянка не одним із співвласників Домоволодіння не приватизована.

Ті вимоги, які заявлені позивачем в позові не підтверджені будь-якими доказами, що підтверджують порушення відповідачем його права користуватися та розпоряджатися належною йому часткою Домоволодінням та правом користування земельною ділянкою, а тому в позові необхідно відмовити.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 316, 317, 319,376, 391 ЦК України, ст.ст.11.57, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні частиною домоволодіння відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення,а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - у той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мясоєдова О.М.