Справа № 464/4195/16 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/5667/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася із указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 21 листопада 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які весь час проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку щодо утримання дітей, та несення додаткових витрат на лікування старшої дочки.

З урахуванням зазначених обставин, позивач на підставі ст.ст.180-182; 184, 185, 191 СК України просила:

стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 2500 гривень щомісячно, а також суму додаткових витрат на ОСОБА_6 в розмірі 3000 гривень щомісяця до досягнення дітьми повноліття (а.с.1-2).

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2016 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/2 частки з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 травня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування неповнолітньої - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 500грн. щомісячно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 551,20 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач крім офіційної зарплати має ще додатковий дохід від посередницької діяльності з продажу земельних ділянок. Крім того, він є працездатним, не утримує непрацезданих батьків, аліменти нікому не сплачує, його матеріальний і фізичний стан дає змогу оплачувати аліменти та утримувати дітей.

Вважає, що нею доведений факт зазнаних витрат, так і тих, що вона передбачає на лікування дочки ОСОБА_8, тому незаконним є рішення в частині задоволення додаткових витрат в сумі 500 грн.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2016 року зміні на підставі п.п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи частково позов в частині стягнення з ОСОБА_4 додаткових витрат на дитину ОСОБА_6 в сумі 500 гривень щомісяця суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено необхідності стягнення витрат у більшому розмірі, а також не подано доказів про необхідність понесення витрат на лікування дитини у майбутньому.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 21 листопада 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають із матір'ю та перебувають на її утриманні.

Відповідач не проживає з дружиною та дітьми, залишив сім'ю і винаймає для себе квартиру по вул. Червоної Калини, 58/259, у м. Львові.

Відтак, весь тягар щодо утримання та виховання двох дітей ліг на матір - ОСОБА_2

З урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі 1/2 частки з усіх видів його доходів до досягнення дітьми повноліття.

В цій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалось, відтак не було предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Що стосується рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на лікування в сумі 500 гривень щомісяця, то таке підлягає зміні.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як беззаперечно встановлено із матеріалів справи, старша донька позивача - ОСОБА_6 має серйозні проблеми із здоров'ям, а відтак, потребує постійного нагляду лікаря, спеціальних засобів догляду, дитині необхідно плавання, ортопедичне взуття, корсети, підтримуючі комірці, індивідуальні устілки, аплікатор, лікувальна гімнастика, масаж, біостимуляція, рефлекс.

Як убачається із наявних товарних чеків, лише у липні 2016 року позивачка оплатила за лікування ОСОБА_6 22 268 гривень.

В суді апеляційної інстанції позивачкою додано оригінали квитанцій про її витрати на лікування дитини у вересні 2016 року на загальну суму 5026 гривень, в жовтні 2016 року 11478 гривень.

За таких обставин, неогрунтованим є висновок суду першої інстанції про недоведеність необхідності стягувати додаткові витрати з відповідача у майбутньому на лікування дитини.

Додані в суді першої й апеляційної інстанції фіскальні чеки про купівлю медичних препаратів для лікування ОСОБА_6, медичні призначення лікарів, беззаперечно вказують на необхідність вжиття всіх можливих (та неможливих) заходів для лікування та реабілітації дитини, враховуючи її перехідний вік.

Тому колегія дійшла висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування неповнолітньої ОСОБА_6 в розмірі 1500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Посилання представника відповідача ОСОБА_5 про відсутність коштів у його довірителя на лікування дитини у зв'язку з отриманням мінімальної зарплати колегією суддів до уваги не беруться.

Як убачається із договору оренди квартири від 09 квітня 2016 року, відповідач сплачує щомісяця 3000 гривень за оренду квартири у м. Львові при офіційній заплаті близько 3500 гривень. Вказане свідчить про те, що відповідач має інші мінливі та не обліковані доходи, які дозоляють сплачувати йому кошти на лікування дитини.

Посилання представника відповідача на те, що оренду квартири по вул. Червоної Калини, 58/259 оплачує сестра відповідача з Італії також оцінюються критично.

Отже, відсутність офіційних доходів ОСОБА_4 не звільняє його від обов'язку сплачувати кошти на лікування дитини у розмірі визначеному судом апеляційної інстанції.

У той же час, не можуть бути задоволеними в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача 3000 гривень на лікування дитини, зважаючи на те, що її заробітна плата (з її слів) становить близько 10 000 гривень.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2016 року зміні на підставі п.п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення по суті позову.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на лікування неповнолітньої ОСОБА_6, 28 березня 2004 року в розмірі 500 гривень щомісячно змінити та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на лікування неповнолітньої ОСОБА_6, 28 березня 2004 року в розмірі 1500 гривень щомісячно починаючи з 17 травня 2016 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_10