Ухвала

іменем україни

03 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., СавченкоВ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Аструм Капітал» про визнання недійсною частини угоди до договору про брокерське обслуговування та стягнення коштів, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Аструм Капітал» (далі - ТОВ «Аструм Капітал») на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 серпня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір на брокерське обслуговування, за умовами якого брокер взяв на себе зобов'язання надати йому, як клієнту, послуги щодо вчинення правочинів з цінними паперами та/або деривативами від свого імені, за його рахунок на підставі разових замовлень, а він взяв на себе зобов'язання прийняти від брокера все виконане за укладеним договором, сплатити обумовлену сторонами винагороду та відшкодувати понесені брокером витрати, а також здійснити інші необхідні для виконання разових замовлень клієнта дії. Цього ж дня між сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного вище договору, пунктом 6.12 якої передбачено погодження сторонами зміни брокером тарифів в односторонньому порядку шляхом розміщення їх нової редакції на сайті брокера не раніше, ніж за 14 днів до запланованої дати набуття ними чинності. 01 жовтня 2013 року на сайті відповідача було розміщено інформацію про те, що по плану «Оптимальний», учасником якого є ОСОБА_3, передбачено, що починаючи з 14 жовтня 2013 року, комісійна винагорода за денний оборот становитиме: в сумі до 50 000 грн. - 0,12%; в сумі від 50 000 грн. - 0,07%; мінімальна комісійна винагорода за один день - 9 500 грн. У жовтні 2013 року ТДВ «Аструм Капітал» замовлень від ОСОБА_3 не отримувало, але згідно зі звітом на отримання та виконання замовлень за цей період позивачу нарахована винагорода на користь брокера у розмірі 133 000 грн, яку з нього було стягнуто шляхом списання коштів з рахунку. Посилаючись на те, що такі кошти отримані відповідачем безпідставно, оскільки ніяких замовлень брокером у цей період не виконувалось, а повернути набуті кошти він відмовляється, а також та на те, що п. 6.12 додаткової угоди від 23 серпня 2011 року порушує його права, як споживача, є несправедливим, так як рішення про зміну тарифів приймається брокером одноособово, що, в свою чергу, завдало йому душевних страждань, просив суд, із урахуванням уточнених позовних вимог: визнати несправедливим та недійсним п. 6.12 додаткової угоди до договору на брокерське обслуговування від 23 серпня 2011 року «Про порядок виконання замовлень Клієнта, переданих з використанням систем інтернет трейдингу»; стягнути з ТОВ «Аструм Капітал» на його користь безпідставно одержані внаслідок односторонньої зміни тарифів комісійної винагороди грошові кошти у розмірі 133 307 грн 55 коп.; пеню у розмірі 54 268 грн 96 коп.; інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 96 514 грн 67 коп.; 3 % річних у розмірі 6 245 грн 37 коп., а всього - 290 336 грн 55 коп. та 150 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Аструм Капітал» на користь ОСОБА_3 187 576 грн 51 коп., з яких: 133 307 грн 55 коп. - кошти, які належать позивачу, 54 268 грн 96 коп. - пеня за несвоєчасне повернення коштів за період з 25 жовтня 2013 року по 18 травня 2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Визнано недійсним п. 6.12 додаткової угоди до договору на брокерське обслуговування від 23 серпня 2011 року.

Стягнуто з ТОВ «Аструм Капітал» на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати у розмірі 14 930 грн та три проценти річних у сумі 2 662 грн 50 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Аструм Капітал» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 23 серпня 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Капітал Аструм» укладено договір на брокерське обслуговування.

Пунктами 2.1, 2.2 вказаного договору визначено, що брокер бере на себе зобов'язання надати позивачу, як клієнту, послуги щодо вчинення правочинів з цінними паперами та/або деривативами від свого імені, за його рахунок на підставі разових замовлень, а він взяв на себе зобов'язання прийняти від брокера все виконане за укладеним договором, сплатити обумовлену сторонами винагороду та відшкодувати понесені брокером витрати, а також здійснити інші необхідні для виконання разових замовлень клієнта дії. Сторони шляхом укладення додаткової угоди до цього договору можуть врегулювати порядок та умови надання послуг, спрямованих на вчинення правочинів з деривативами.

Відповідно до п. 4.1 договору брокер зобов'язується укладати правочини щодо цінних паперів тільки на підставі разових замовлень клієнта, складених відповідно до вимог чинного законодавства та умов цього договору.

Згідно з п. п. 4.9., 6.2., 6.3. договору замовлення клієнта вважається виконаним з моменту укладання та виконання брокером відповідного договору (договорів) на виконання. Розмір винагороди брокера встановлюється в замовленні клієнта, якщо інше не передбачено додатковими угодами до цього договору. Клієнт відшкодовує брокеру витрати, пов'язані з виконанням умов цього договору, які здійснені або будуть здійснені брокером та зазначені у звіті брокера.

23 серпня 2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору на брокерське обслуговування «Про порядок виконання замовлень Клієнта, переданих з використанням систем інтернет трейдингу», пунктом 6.12. якої сторони погодили, що тарифи можуть бути змінені брокером не раніше, ніж за 14 днів до запланованої дати набуття ними чинності.

Із матеріалів справи убачається та не заперечується сторонами, що позивач припинив надавати відповідачу замовлення на здійснення операцій на фондовому ринку, починаючи з серпня 2013 року, комісійна винагорода за цей період ним не сплачувалася, що підтверджується звітом на отримання виконання замовлень до договору на брокерське обслуговування та додатків до них (а.с. 16-24 ).

Протягом жовтня 2013 року позивач так само не здійснював замовлень на вчинення правочинів з цінними паперами та/або деривативами, однак 01 жовтня 2013 року на сайті відповідача була розміщена інформація, яка передбачала сплату комісії за брокерське обслуговування, на підставі якої й було нараховано відповідачем в односторонньому порядку на свою користь винагороду, у відповідності до п. 6.12. додаткової угоди, що підтверджується витягом з журналу адміністрування сайту брокера (а.с. 99, 103).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає різні підстави визнання угод недійсними.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Таким чином, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.п. 11, 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів, несправедливими є, зокрема, умови договору про: надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку; встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх;

З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірний пункт 6.12. додаткової угоди до договору про брокерське обслуговування від 23 серпня 2011 року є несправедливим, оскільки містить всі ознаки, які необхідно було встановити для визнання такого пункту недійсним.

Відповідно до ч. 5, 7, 9 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, кошти у розмірі 133 307 грн 55 коп., які знаходилися на балансі позивача, були безпідставно утримані ТОВ «Аструм Капітал» та підлягають поверненню.

В цій частині оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Однак, з висновками судів попередніх інстанцій в частині визначення періоду, за який нараховується пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати, погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до вимогст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.1 договору на брокерське обслуговування передбачено, що за порушення однією із сторін строків виконання або за невиконання своїх грошових зобов'язань за цим договором, така сторона сплачує другій стороні пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного зобов'язання.

Як убачається з матеріалів справи 25 жовтня 2013 року ТОВ «Аструм Капітал» отримало заяву позивача про повернення належних йому грошових коштів та припинення дії укладеного між сторонами договору, однак такі вимоги відповідачем не було задоволено.

Виходячи з того, що відповідач безпідставно не виконав вимоги позивача про повернення коштів та закриття рахунку, суд першої інстанції дійшов висновку, що період, за який нараховується пеня на користь ОСОБА_3 починається з 25 жовтня 2013 року.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, зокрема, в частині стягнення пені, та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення з ТОВ «Капітал Аструм» на користь ОСОБА_3 трьох відсотків річних та інфляційних втрат, погодився з висновком суду першої інстанції щодо визначення періоду, за який нараховуються санкції за порушення грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За положеннями статті 11 ЦК України зобов'язання виникають з цивільних прав і обов'язків, підставами виникнення яких є - договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України кредитор має право на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, а також трьох відсотків річних від простроченої суми.

Виходячи з аналізу норм ст. ст. 11, 12, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України право, яке захищається судом, повинно існувати на день прийняття судового рішення.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, вирішуючи спір, апеляційний суд, на зазначені вимоги закону уваги не звернув, у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України обставини справи з'ясував не повно, не встановив підстави та момент виникнення грошового зобов'язання, що потягло за собою неправильне визначення періоду стягнення коштів за його порушення; вважаючи підставою виникнення грошового зобов'язання факт пред'явлення позивачем вимоги відповідачу про повернення списаних відповідачем з його рахунку грошових коштів в сумі 133 307 грн 55 коп., суд не зазначив в оскаржуваному рішенні чим передбачена така підстава (договір, інший правочин, рішення суду тощо) та дійшов передчасного висновку про задоволення позову в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 25 жовтня 2013 року по 18 травня 2015 року.

Ураховуючи, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із направленням справи в цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аструм Капітал» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до апеляційного суду.

В іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін