У Х В А Л А

іменем україни

09 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

МаляренкаА.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2016 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 07 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 22 листопада 2006 року ОСОБА_7 отримала кредитні кошти у розмірі 30 тис. доларів США на строк до 05 листопада 2011 року. На забезпечення виконання умов цього договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позичальник та його майнові поручителі, незважаючи на вимоги, не погасили.

Враховуючи викладене, позивач просив у рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 50 388,52 доларів США, що еквівалентно 1 061 123 грн. 20 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу в межах процедури виконавчого провадження.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за договором кредиту від 22 листопада 2006 року у розмірі 19 999,67 доларів США по тілу кредиту, 17 396,83 доларів США по відсотках, 220 694 грн. 24 коп. по пені, 594,16 доларів США по комісії звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на підставі оцінки майна на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. В іншій частині позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 07 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині початкової ціни предмета іпотеки змінено, встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 195 689 грн. 52 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у результаті неналежного виконання позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку він та його майнові поручителі, незважаючи на вимоги, не погасили, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції в частині визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки. В іншій частині суд апеляційної інстанції погодився із висновками районного суду, зазначивши при цьому також про те, що не є підставою для відмови в задоволенні позову факт придбання предмета іпотеки не за кредитні кошти, оскільки положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення (відчуження майна).

Проте повністю з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 22 листопада 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 30 тис. доларів США на строк до 05 листопада 2011 року.

На забезпечення виконання умов цього договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Пред'являючи позов, ПАТ «Укрсоцбанк» посилався на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позичальник та його майнові поручителі, незважаючи на вимоги, не погасили.

Позов пред'явлено у вересні 2015 року.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність − це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України може бути підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не дав належної правової оцінки твердженням відповідачів про сплив строку позовної давності щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема тому, що строк виконання основного зобов'язання, повернення кредиту, встановлено до 05 листопада 2011 року, а із позовом до суду банк звернувся у вересні 2015 року, тобто майже через п'ять років.

При цьому суд апеляційної інстанції не встановив погодження сторонами договору іпотеки збільшеного строку позовної давності або підстав для поновлення трирічного строку, як і переривання строку позовної давності.

Отже, суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, належним чином не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд у мотивувальній частині свого рішення послався на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», проте в резолютивній частині рішення не застосував його. Зазначене має важливе значення, оскільки саме резолютивна частина рішення суду є підставою для видачі виконавчого листа, і яке примусово виконується.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 07 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

А.В.Маляренко

І.М.Фаловська