02 червня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі - Шевельовій Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві питання, поставлене за ініціативою суду про винесення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл домоволодіння та земельної ділянки, усунення перешкод в праві користування власністю, -
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.04.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл домоволодіння та земельної ділянки відмовлено, однак судом не вирішено позовну вимогу про усунення перешкод в праві користування власністю, а також судом при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позову, не враховано те, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір за вимогу майнового характеру не в повному обсязі та взагалі не оплатив судовим збором вимогу немайнового характеру.

Ухвалою судді Апеляційного суду Миколаївської області від 23.05.2016 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл домоволодіння та земельної ділянки, усунення перешкод в праві користування власністю повернута до суду першої інстанції для вирішення питання про постановлення додаткового рішення з приводу не вирішення судом однієї з позовних вимог.

Сторони до судового засідання не з*явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦПК, суд може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Позивач просить зобов*язати відповідача усунути перешкоди в праві користування 81/200 часткою власності, однак не вказує спосіб, у який слід усунути перешкоди.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За такого, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в праві користування власністю слід відмовити, оскільки позивачем не вказано спосіб захисту порушеного права. Окрім того, у відповідності до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Позивачем при подачі сплачено судовий збір у сумі 663,00 грн. за вимогу майнового характеру - про розподіл домоволодіння та земельної ділянки. Згідно висновків експерта, які наявні в матеріалах справи, ринкова вартість 108/200 (81/200 +27/200) часток садиби АДРЕСА_1 становить 254224,00 грн.

Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцемстановить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (551,20 грн.), але не більше 6890,00 грн.

За такого, позивачу слід доплатити судовий збір за вимогу майнового характеру - про розподіл домоволодіння та земельної ділянки у розмірі 1396,22 грн. (2059,22 грн. - 663,00 грн.).

Згідно з вимогами п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551 гривень 20 копійок).

За такого, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру - про усунення перешкод у користуванні власністю - у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Доповнити резолютивну частину рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.04.2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл домоволодіння та земельної ділянки, усунення перешкод в праві користування власністю:

«У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 усунення перешкод в праві користування власністю - відмовити.

Зобов*язати ОСОБА_1 сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру про розподіл домоволодіння та земельної ділянки у розмірі 1396,22 грн. та вимогу немайнового характеру про усунення перешкод у користуванні власністюу розмірі 551,20 грн.».

Додаткове рішення може бути оскаржене в строки та в порядку, передбаченому ст.ст. 294 -296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова