У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" покликається на його незаконність та необґрунтованість в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідач отримав платіжну картку, яка є лише спеціальним засобом для отримання та перерахування коштів. Строк дії картки не припиняє строку дії договору, а умови не містять положень, що строк дії договору та строк дії картки це одне й те ж саме поняття та вони співпадають.

Суд залишив поза увагою те, що відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, сторони домовились, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо жодна із сторін не заявляє про його припинення, він автоматично пролонговується на такий самий строк.

Вважає, що договір автоматично пролонговано і на цей час він діє, оскільки жодна із сторін не заявила про свій намір його розірвати.

Покликаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 19.11.2014 року у справі № 6-160цс14 доводить, що позовну давність необхідно окремо рахувати від кожного нарахованого, але несплаченого платежу за кредитом, а не від дати закінчення строку дії картки, що не має відношення до моменту настання строку виконання зобов'язань по платежам кредиту.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що останнє погашення кредиту відповідачем було здійснено в червні 2009 року, термін платіжної картки закінчився у серпні 2009 року, а до суду банк звернувся з позовом лише в липні 2015 року, тобто зі спливом трирічного строку позовної давності.

Такий висновок відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст.364 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Встановлено, що 11 липня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено договір у вигляді заяви, відповідно до умов якого останній видано кредитну картку № 834367 із встановленим кредитним лімітом в розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 36% річних з розрахунку 360 днів на рік. Порядок погашення заборгованості встановлений-щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. (а.с. 7).

Строк дії кредитної картки №834367 встановлено до серпня 2009 року.

Сторонами погоджено, що договір складається з заяви позичальника, Пам'ятки Клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Згідно п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє впродовж 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення строку дії договору, то він автоматично пролонгується на такий же строк.

Відповідачка свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 26107,02 грн., яка становить за тілом кредиту 4 856,81 грн., 19 768,92 грн. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 250 грн. штраф (фіксована частина), 1 231,29 грн. штраф (процентна складова).

Останнє погашення кредиту позичальником було здійснено в червні 2009 року

Заперечуючи проти заявлених вимог, представник ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), яка відповідно до положень ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Кінцевий термін виконання відповідачкою кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки, тому перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі, розпочався 31 серпня 2009 року.

За наведеного, строк позовної давності по договору укладеному між сторонами сплив у серпні 2012 року, а з позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся лише 22 липня 2015 року і вимог про поновлення цих строків не заявляв, тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо строку дії договору та його пролонгації наявності, незакритого рахунку по кредиту не спростовують висновків суду щодо встановленого п. 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг кінцевого строку повного повернення кредиту та початку перебігу строку позовної давності. Пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також на те, що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 11 липня 2008 року не виконала.

Покликання в апеляційній скарзі на правову позицію ВСУ, викладену у постанові від 19.11.2014 року у справі № 6-160цс14 є помилковим, адже стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому не використовується платіжна картка, як спосіб надання (отримання) кредитних коштів.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_2С

ОСОБА_3