Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 2-836/11 Головуючий у 1 інстанції: Тучков С.С.
Провадження № 22-ц/778/4618/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Кочеткової І.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого по справі

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року, позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення суми боргу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 153 903 грн. 60 коп., у тому числі: 14 424 грн. 07 коп. сума основного боргу за договором позики, 7 860 грн. 02 коп. проценти за договором позики, 131 619 грн. 64 коп. пеня.

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року в частині вирішення спору про стягнення пені змінено, зменшено суму стягнутої із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 пені до 14 424 грн. судові рішення в частині вирішення спору про стягнення процентів за користування позикою залишено без змін.

В серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначив, що 27 липня 2016 p. ним було отримано постанову державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного управління юстиції ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2016 року (ВП № 51658568) про примусове виконання виконавчого листа № 2-836/11, виданого 13.06.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 73 416,18 грн.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження дізнався, що виконавчий лист був виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 13.06.2016 р., рішення по справі набрало законної сили 15.07.2015 p., а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - 15.07.2016 р.

Вважає, що оскільки у звязку з апеляційним переглядом рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2014 р. набрало законної сили 24.11.2014 р., строком пред'явлення до виконання виконавчого листа є 24.11.2015 р.

Крім того, позивачем ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 368 ЦПК України двічі отримано виконавчий лист у даній справі після прийняття рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2014 р.

На підставі зазначеного просив визнати виконавчий лист № 2-836/11, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 13.06.2016 р., таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незастосування норм ст. 233 ЦПК України, ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», порушення норм ст. 368 ЦПК України, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою визнати виконавчий лист №2-836/11, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 13.06.2016 року, таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7В, ОСОБА_4, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3, суд правильно виходив з того, що підстави, передбачені ст. 369 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали є неприйнятними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, передбачено, що кожна людина має право на справедливий судовий розгляд. Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини є виконання рішення, ухваленого будь-яким судом.

Згідно із ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (який діяв на час видачі виконавчого листа) встановлено, що місцевими загальними судами є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди.

Відповідно до ст.ст. 368, 369 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, видається один виконавчий лист, а суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначені в ч. 4 ст. 369 ЦПК України, а саме: якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ст.ст.319,349 Цивільного процесуального кодексу України рішення або ухвала апеляційного суду та суду касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

З огляду на зазначені положення закону приведені при зверненні до суду заявником обставини не свідчать про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Так, із матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник із договору позики, за вирішенням якого ОСОБА_4 звернувся до суду у червні 2010 року, 17 лютого 2011 року було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог, яке ухвалою суду від 14 листопада 2013 року скасовано ( а.с.59,87 т.1)

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення суми боргу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 153 903 грн. 60 коп., у тому числі: 14 424 грн. 07 коп. сума основного боргу за договором позики, 7 860 грн. 02 коп. проценти за договором позики, 131 619 грн. 64 коп. пеня.

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року в частині вирішення спору про стягнення пені змінено, зменшено суму стягнутої із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 пені до 14 424 грн, судові рішення в частині вирішення спору про стягнення процентів за користування позикою залишено без змін. ( а.с.104-106 т.3).

Доказів про те, що зобов'язання між сторонами припинені виконанням, не має, будь-які дії по виконанню рішення суду в період після його ухвалення судом першої інстанції та до ухвалення рішення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_3 не вчиняв.

Отже, рішення суду є невиконаним. Виконавчий лист №2-836/11 13 червня 2016 року видано компетентним судом - Комунарським районним судом м.Запоріжжя, який розглядав справу як суд першої інстанції, його зміст відповідає резолютивній частині зазначених судових рішень. Постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя від 14.07.2016 (з врахуванням постанови від 25.08.2016 р. про виправлення описки) відкрито виконавче провадження №51658568 з виконання виконавчого листа №2-836/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 36708 грн.09 коп.

Доводи ОСОБА_3 про порушення ч.2 ст.368 ЦПК України з посиланням на те, що 11.12.2014 р. видався виконавчий лист, не можуть бути прийнятний до уваги. Інший виконавчий лист у даній справі, який би відповідав резолютивній частині рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 липня 2015 року, не видавався та не встановлено, що розпочато два різні виконавчі провадження і обидва є незакінченими. Вимоги щодо виконавчого листа від 11.12.2014 р. не заявлялися.

Таким чином, обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за виконавчим листом №2-836/11, виданим 13 червня 2016 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя, не встановлені.

Вищевикладене свідчить про те, що матеріально-правові (відсутність у боржника боргового обов'язку) і процесуальні (обставини, що свідчать про помилкову видачу виконавчого листа) підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не повязані з підставами, передбаченими ст.369 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким,що не підлягає виконанню. За змістом ст.369 ЦПК України навіть у разі доведеності помилок у оформлені виконавчого листа, вони усуваються шляхом виправлення. Перевірка дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження за даним виконавчим листом виходить за межі предмету доказування за заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, і суд першої інстанції, керуючись принципом диспозитивності, передбаченим ст. 11 ЦПК України, розглянув справу саме в межах заявлених вимог на підставі ст.369 ЦК України.

Оскільки ухвалене на користь ОСОБА_4 рішення суду боржником не виконано, його вимога визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, є перепоною у завершенні судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: