УхвалА

іменем україни

8 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Актабанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Ковалівка» про визнання поруки припиненою за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Актабанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Актабанк» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 22 лютого 2013 року між публічним акціонерним товариством «Актабанк» (далі - ПАТ «Актабанк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Ковалівка» (далі - ТОВ «Ковалівка») укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав товариству грошові кошти у розмірі 26 млн. грн на строк до 21 лютого 2014 року зі сплатою 24 % річних.

22 лютого 2013 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ним та банком укладено договір поруки, за умовами якого він як поручитель зобов'язався солідарно з ТОВ «Ковалівка» відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному кредитному договору.

6 лютого 2014 року між банком та товариством було укладено додаткову угоду до вищевказаного кредитного договору, за умовами якої збільшено розмір ліміту кредитування до 36 млн. грн та змінено кінцевий строк повернення суми кредиту - до 5 лютого 2015 року.

Вказував про те, що зазначена вище додаткова угода була укладена без його згоди та на її підставі обсяг його відповідальності збільшився.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив визнати поруку за договором від 22 лютого 2013 року, укладеного між сторонами такою, що припинена.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 листопада 2015 року позов ОСОБА_4задоволено.

Визнано з 6 лютого 2014 року поруку ОСОБА_4 за договором поруки від 22 лютого 2013 року по кредитному договору від 22 лютого 2013 року, укладеному між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Ковалівка» припиненою.

Стягнуто солідарно з ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Ковалівка» на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати у розмірі 243 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року рішення суду першої інстанції у частині солідарного стягнення з ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Ковалівка» на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати змінено. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Ковалівка» судовий збір по 121 грн 80 коп., з кожного. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Актабанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданихсторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновкупро те, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-28 цс 14 від 10 вересня 2014 року, № 6-1161 цс 15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом установлено, що у даній справі між кредитором та позичальником укладено додаткову угоду, згідно якої було збільшено ліміт кредитування та змінено кінцевий термін повернення кредиту, чим збільшено розмір платежів, у тому числі на збільшений термін, а, отже, мало місце збільшення обсягу відповідальності, на яке поручитель своєї згоди не давав.

Доводи касаційної скарги про те, що п. 4.2 договору поруки вказує, що строк припинення поруки є повне виконання боржником або поручителем взятих на себе зобов'язань безпідставні, оскільки зазначене не є строком дії договору поруки (ст. 251 ЦК України).

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України висловленій у постанові № 6-170 цс 13 від 17 вересня 2014 року, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Актабанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Актабанк» відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 листопада 2015 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

В.А.Черненко