справа № 278/1795/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Кушнір М.С., розглянув цивільну справу за заявою ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, треті особи: Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, Відділ державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції, -
Направленим позовом представник позивача просила суд ухвалити рішення, яким звільнити з-під арешту заставне майно - квартиру № 5, що знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_1 і котра належить на праві власності ОСОБА_1, що був накладений постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції від 24 березня 2011 року та 11 травня 2011 року.
У судове засідання сторони не з'явились, проте представник позивача спрямувала до суду заяву, якою слухання справи просила проводити у її відсутність, позов підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи також направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при прийнятті рішення поклався на розсуд суду. В свою чергу, причини неявки відповідача суду не відомі, хоча остання була завчасно та належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останньої про розгляд справи та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду.
Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 25 січня 2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № ZHH0GKJ00000002 (а.с.13-14), згідно умов якого остання надала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - квартиру № 5, що знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_1.
На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року найменування позивача змінено з ЗАТ КБ "Приватбанк" на ПАТ КБ "Приватбанк".
Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2013 року (а.с.8-9), ухвалено, серед іншого, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернено стягнення на вищевказану квартиру та виселено відповідача з неї.
Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 2 червня 2016 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2013 року змінено та викладено в новій редакції його абзаци перший - третій резолютивної частини. Як зазначає представник позивача, під час продажу предмету іпотеки стало відомо, що третьою особою у даній справі було накладено арешт на майно відповідача а саме: постановою державного виконавця відділу ДВС Житомирського РУЮ Пилипенко О.С. про відкриття виконавчого провадження за № 25369667 від 24 березня 2011 року та постановою цього ж державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження за № 25369667 від 11 травня 2011 року (а.с.6).

Отже, представник позивача вказує, що факт існування постанови про арешт вищевказаного і належного ОСОБА_1 майна порушує права Банку як іпотекодержателя. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави(ч. 1 ст. 589 ЦК України). Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 590 ЦК України.) У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (речення 1 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Враховуючи вищевикладене, дослідив наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даної заяви виходячи з наступного. Судом встановлено, що права позивача, як іпотекодержателя, який, в свою чергу, має пріоритет прав на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок саме предмета іпотеки, порушені. Також, факт існування арешту вищеназваного нерухомого майна унеможливлює його реалізацію, а тому право позивача підлягає захисту та, відповідно, заява підлягає до задоволення.

Крім цього, оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, які складаються із судового збору в розмірі 1 378,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", ст. ст. 589-590 ЦК України, ст. 88, ст. ст. 212 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту заставне майно, а саме квартиру № 5, що знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_1 і котра належить на праві власності ОСОБА_1, накладеного:

- постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Пилипенко О.С. про відкриття виконавчого провадження № 25369667 від 24 березня 2011 року;

- постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Пилипенко О.С. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 25369667 від 11 травня 2011 року.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 1 378,00 гривень.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

суддя Є.О. Грубіян