Провадження № 2/522/771/16 РІШЕННЯ
18 лютого 2016 року Приморський районний суд міста Одеси
у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.
при секретарі Довгань Ж.А.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, виділення у натурі частки із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності,
В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 221/1000 ч. комунальної квартири під № 6 у будинку № 5 по пров. Покровському в м. Одесі, що в цілому складаються з : приміщення № 9 коридор площею 5,1 кв.м., приміщення № 11 жила площею 21,8 кв.м., приміщення № 12 коридор площею 5,2 кв.м., приміщення № 13 вбудована шафа площею 0,3 кв.м., приміщення № 14 кладова площею 6,7 кв.м., приміщення № 15 кухня площею 12,3 кв.м.; про виділення у власність у натурі частки із спільної часткової власності, а саме 221/1000 ч. комунальної квартири під № 6 у будинку № 5 по пров. Покровському в м. Одесі, що в цілому складаються з вищевказаних приміщень; та про припинення права спільної часткової власності на 221/1000 ч. комунальної квартири під № 6 у будинку № 5 по пров. Покровському в м. Одесі.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що, по-перше, в квітні 2015 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на 221/1000 ч. квартири спільного заселення під № 6 у будинку № 5 по пров. Покровському в м. Одесі, яка належала ї матері на підставі договору № 1953 купівлі-продажу нерухомого майна від 09.12.1996 р., зареєстрованого на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа», зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації під р. № 595 на стор. 20 в книзі 199пр, 17.12.1996 р.; по-друге, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, на підставі її заяви про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа № 25/2015 до майна її померлої матері ОСОБА_4, але отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом є неможливим, оскільки серед сторін за вищевказаним біржовим договором № 1953 від 09.12.1996 р. є неповнолітні, в звязку з чим цей договір не підлягав реєстрації на біржі; і, по-третє, з своє життя її мати зробила реконструкцію частини кватири під № 6 у будинку № 5 по пров. Покровському в м. Одесі, в результаті чого зявилася можливість виділити 221/1000 ч. цієї квартири в окремий обєкт нерухомого майна.
Позивач ОСОБА_1 просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.
Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просили розглянути справу без їх участі та не заперечували проти задоволення позову, про що подали адресовані суду свої письмові заяви, які приєднані судом до матеріалів справи.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
В квітні 2015 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно 221/1000 ч. квартири спільного заселення під № 6 у будинку № 5 по пров. Покровському (колишній пров. ОСОБА_6) в м. Одесі, житловою площею 98,0 кв.м., загальною площею 169,2 кв.м., на підставі договору № 1953 купівлі-продажу нерухомого майна від 09.12.1996 р., зареєстрованого на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа», зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації під р. № 595 на стор. 20 в книзі 199пр, 17.12.1996 р.(а.с. 8-11, 12).
Як вбачається з технічного паспорту на вищевказану квартиру, виготовленого Одеськім міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 15.11.1996 р., належні ОСОБА_4 в цій квартирі 221/1000 ч. складаються в цілому з : житлової кімнати площею 21,8 кв.м.; 221/1000 ч. кухні загального користування площею 12,3 кв.м.; 221/1000 ч. ванної кімнати загального користування площею 3,9 кв.м.; 221/1000 ч. туалету загального користування площею 2,4 кв.м.; 221/1000 ч. коридорів загального користування площею 14,0 кв.м.,11,4 кв.м., 3,0 кв.м., 11,2 кв.м. і 5,2 кв.м.; 221/1000 ч. вбудованої шафи загального користування площею 0,3 кв.м.; 221/1000 ч. кладової загального користування площею 6,7 кв.м. (а.с.24-25).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як вбачається з листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 28.10.2015 р. з № 479/02-14, нею заведено спадкову справу № 25/2015 до майна померлої в квітні 2015 року ОСОБА_4 за заявою позивача ОСОБА_1 від 13.05.2015 р., але свідоцтво про право на спадщину за законом не видано в звязку з тим, що наданий правовстановлюючий документ на успадковану квартиру договір № 1953 купівлі-продажу нерухомого майна від 09.12.1996 р., зареєстрований Товарною біржею «Центральна Одеська біржа» не відповідає вимогам діючого законодавства (а.с. 18).
Позивач надала суду ксерокопію свідоцтва про народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, та ксерокопію свого паспорту громадянина України КЕ 370374 (тобто на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2), в якому в графі «Сімейний стан» є відмітки про те, що 07.08.1996 р. позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_8В, а 05.12.2001 року цей шлюб розірвано (а.с. 13, 34-35).
Проте позивач не надала суду доказів на підтвердження того факту, що до реєстрації нею шлюбу з ОСОБА_8 й присвоєння їй прізвища «Екмен», її прізвище було «Поляничко», а отже не довела, що вона є дочкою ОСОБА_4, яка померла в квітні 2015 року.
Більш того, судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що за життя ОСОБА_4 самовільно, без отримання належно затвердженого проекту та зареєстрованої органом державного архітектурно-будівельного контрою декларації про початок виконання будівельних робіт й декларації про готовність обєкта до експлуатації, здійснила реконструкцію частини приміщень згаданої квартири (зокрема, шляхом улаштування у приміщенні існуючої кладової площею 6,7 кв.м. санвузлу), в результаті чого змінився розмір її ідеальної частки в цій квартирі та у фактичне користування вона отримала наступні приміщення : жила кімната площею 21,8 кв.м., коридор площею 5,1 кв.м., коридор площею 5,2 кв.м., вбудована шафа площею 0,3 кв.м., санвузол (колишня кладова) площею 6,7 кв.м., та кухня площею 12,3 кв.м.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті
Відповідно до розяснень, які містіться у п.п. 4, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».
Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.
Згідно розяснень, які містіться у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва.
З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд , -
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, виділення у натурі частки із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко