Справа № 466/8856/15 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/2282/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Шумської Н.Л., Струс Л.Б.

при секретарі: Бадівській О.О.

та з участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Щевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 - відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що 10 червня 2013 року ОСОБА_2 відчужив свою частку власності на користь ОСОБА_5, а отже втратив право володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою. Висновки суду про те, що відповідач вселився у квартиру як член сім»ї власника квартири, а тому має право розпоряджатися нею не відповідає фактичним обставинам справи.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду від 28 січня 2016 року і задовольнити позов.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 87), про причини неявки суд не повідомив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Право на житло є одним з найважливіших соціально-економічних прав громадян. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і рішення суду.

Судом установлено, що позивачу належить 2/4 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 11.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шахрай С.О., реєстраційний номер 439.

Власником ? частини квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_2, який належну йому частину квартири подарував відповідно до договору дарування від 10.06.2013 року дочці ОСОБА_5.(а.с.27) , яка на даний час є власником ? частини спірної квартири.

Як убачається з довідки з місця проживання про склад сім»ї і прописку, виданої ЛКП «Варшавське-407» у квартирі зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_2 - з 13.04.1990 року та ОСОБА_4, ОСОБА_7 - з 2013 року (а.с.3).

Відповідно до частини першої ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб.

Згідно із ч.3 ст. 9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім»ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим жилим приміщенням відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивачем не доведено належним та допустимими засобами доказування факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад встановлені законом строки, що може бути підставою для визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Враховуючи наведене, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав доля задоволення позову.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Л.Б. Струс

Н.Л. Шумська