Справа №278/156/16-ц
У Х В А Л А

10 лютого 2016 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Тетерівська сільська рада Житомирського району Житомирської області, Третя Житомирська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку, про визнання права власності на присадибну ділянку та визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Вивчивши позовну заяву і додані до неї документи, суд приходить до висновку, що її слід залишити без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачем не вірно визначено ціну позову щодо вимог майнового характеру; не зазначено номери засобів звязку позивача та відповідача, якщо такі відомі; крім того, судовий збір сплачено у неналежному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимоги про визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом на нерухоме майно: 2/3 житлового будинку №12 по вул. Михайлівській у с. Дениші Житомирського району, присадибну ділянку загальною площею 0,25 га, а також визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним. При цьому позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1102,42 грн. (квитанція № 154 від 25.01.2016 року).

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що ціна позову останньою зазначена 10651,00 грн., яка вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна; крім того, відсутні документи, які б підтверджували дійсну вартість спірного майна на житловий будинок та на земельну ділянку.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених ч. 5 ст. 216, ст. 1212 ЦК України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру, що також кореспондується з вимогами ст. 80 ЦПК України.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року з подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Крім того, в матеріалах позовної заяви відсутній документ, який підтверджує дійсну вартість (оцінку) спірного майна як житлового будинку, так і земельної ділянки, право власності на яке суд повинен визнати за позивачем (згідно позовних вимог), що не уможливлює встановлення правильності ціни позову та порушує вимоги норми ст. 119 ЦПК України та положень Закону України "Про судовий збір".

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 358 від 21.08.2014 року "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства" (в редакції на момент постановлення ухвали) оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є її ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Підтвердженням такої вартості слугує звіт про оцінку, строк дії якого становить не більше шести місяців з дати оцінки. В свою чергу, заявником не надано до суду документів щодо оцінки спірного майна відтак, в зв'язку з відсутністю вказаної оціночної документації, реальну вартість спірного майна визначити не можливо, а отже не можливо дійти висновку про дійсну ціну позову.

Згідно вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Зазначені положення Закону знайшли своє відображення у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати».

Таким чином, до суду не надано доказів сплати судового збору за подання заяви, яка, у тому числі, містить вимогу немайнового характеру, а саме: визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним.

Наведені недоліки унеможливлюють визначення правильності сплати судового збору.

Крім того, в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст.119 ЦПК України в заяві не зазначено номери засобів звязку позивача та відповідача, якщо такі відомі.

За приписами ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням строку для усунення вищезазначених недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Тетерівська сільська рада Житомирського району Житомирської області, Третя Житомирська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку, про визнання права власності на присадибну ділянку та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу з усіма додатками до неї.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Дубовік