Справа №478/1382/15-ц 16.02.2016 16.02.2016
Провадження №22-ц/784/134/16
Справа № 478/1382/15-ц
Провадження № 22-ц/784/134/16 Головуючий першої інстанції: Іщенко Х.В.
Категорія: 50 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,

за участю позивача ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, його представника - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивач в обґрунтування своїх вимог вказувала, що рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2009 р. з ОСОБА_5 були стягнути аліменти на її користь на утримання: трьох дітей: сина ОСОБА_7 1995 р. народження, сина ОСОБА_8 2001 р. народження і сина ОСОБА_9 2005 р. народження в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилаючись на те, що відповідач нерегулярно та не в повному обсязі сплачує аліменти, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01 липня 2015 р. складає 25 080 грн., позивач просила суд стягнути з нього 205 235 грн. 10 коп. неустойки за прострочення сплати аліментів.

16 вересня 2015 р. ОСОБА_5 подав зустрічний позов до ОСОБА_3 про стягнення на його користь аліментів в розмірі 1 465 грн. щомісяця на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, посилаючись на те, що з 2011 р. останній проживає з ним та знаходиться на його утриманні, продовжує навчання, яке також оплачується ним, а ОСОБА_3 участі в утриманні сина не бере.

В подальшому ОСОБА_5 змінив свої вимоги про стягнення аліментів і просив їх стягнути в розмірі ? частини усіх видів заробітку ОСОБА_3 та доповнив свої позовні вимоги і, посилаючись на те, що старший син з 24 січня 2011 р. постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні, просив суд визначити його заборгованість по аліментам станом на 28 вересня 2015 р. з урахуванням цієї обставини.

Ухвалою суду від 16 вересня 2015 р. первісний та зустрічний позови об'єднані в одне провадження.

Ухвалою суду від 28 вересня 2015 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Відділ державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2015 р. зустрічний позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для повнолітньої особи щомісяця, починаючи з 16 вересня 2015 р. і до закінчення ним навчання - до 30 червня 2017 р.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 389 грн. 76 коп. судового збору.

У задоволенні первісного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на неповне з'ясування судом обставин справи, а також, що суд не дав оцінку правильності визначення державним виконавцем розміру уточненої заборгованості, і просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення її позову та відмову у зустрічному позові.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вказує на невідповідність її доводів обставинам справи, недоведеність первісного позову і просить скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони з 20 січня 1995 р. перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2009 р., і є батьками ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6.

На утримання синів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2009 р. були стягнути аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання зазначеного рішення 05 жовтня 2009 р. Казанківським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області.

До січня 2011 р. троє синів постійно проживали разом з матір'ю та перебували на її утримання, але із січня 2011 р. старший син сторін ОСОБА_7 постійно проживає з батьком.

ОСОБА_5 допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області від 14 липня 2009 р. (а.с. 110-111) станом на 01 липня 2015 р. складала 25 134 грн., а згідно наданого відповідачем уточненого розрахунку головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області від 29 липня 2015 р. з урахуванням додатково наданих відповідачем квитанцій про перерахування аліментів (а.с. 117-118) станом на 01 липня 2015 р. складала 13 143 грн. 60 коп.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Вирішуючи спір, суд вважав, що відсутні підстави для нарахування та стягнення пені з ОСОБА_5 у зв'язку із необґрунтованістю таких вимог через виконання ОСОБА_5 щомісяця за період з 22 вересня 2009 р. по 15 вересня 2015 р. свого обов'язку щодо сплати аліментів, а також через те, що відповідач фактично утримує старшого сина ОСОБА_7 з 24 січня 2011 р.

Однак, з таким висновком погодитись на можна.

Як роз'яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 було відомо про покладений на нього рішенням суду обов'язок щодо сплати аліментів. Починаючи з 2009 р. він сплачував аліменти, але не завжди у розмірі, який було визначено державним виконавцем у відповідності до ст. 195 СК України, у зв'язку із чим утворилась заборгованість.

Тому не можна вважати, що заборгованість з оплати аліментів виникла з незалежних від платника аліментів причин, який, міг і зобов'язаний був впевнитися у правильності розміру аліментів, які сплачує на користь позивача.

Не відноситься до обставин, які виключають відповідальність платника аліментів за неналежне виконання обов'язку і те, що з січня 2011 р. один із синів постійно проживає з ним і знаходиться на його утриманні, оскільки ОСОБА_5 не скористався своїм правом і не вирішив у встановленому ч. 1 ст. 192 СК України порядку питання щодо зміни розміру стягнутих аліментів.

За такого наявні підстави для нарахування та стягнення пені з ОСОБА_5

Колегія суддів вважає, що при здійсненні нарахування пені слід виходити із уточненого розрахунку заборгованості по аліментам головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області від 29 липня 2015 р. (а.с. 117-118), відповідно до якого станом на 01 липня 2015 р. заборгованість складала 13 143 грн. 60 коп., який було зроблено на підставі додатково наданих ОСОБА_5 відомостей щодо здійснення оплати аліментів.

При цьому не можна врахувати доводи апеляційної скарги щодо невідповідності уточненого розрахунку наявним у виконавчому провадженні платіжним документам.

Так, ч. 4 ст. 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

В силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Незважаючи на пред'явлення відповідачем уточненого розрахунку заборгованості ОСОБА_3 з позовними вимогами щодо визначення розміру заборгованості у зв'язку із наявністю спору про таке до суду не зверталася, а тому відсутні підстави для перегляду визначеної державним виконавцем заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Виходячи з викладеної правової позиції, та розміру заборгованості за кожен місяць, яка визначається як різниця між нарахованою сумою аліментів та сплаченою відповідачем, пеня становить:

За 2009 р. заборгованості за аліментами, яка не була погашена своєчасно, не було, а тому відсутні підстави для нарахування пені.

За 2010 рік:

за січень - 210,9х1%х28 днів=59,052 грн.

за лютий - 410,9 х 1% х 31 день = 127,379 грн.;

за березень - 210,9 х 1% х 30 днів = 63,27 грн.;

за квітень - 225,30 х 1% х 31 день = 69,843 грн.;

за травень - 225,3 х 1% х 30 днів = 67,59 грн.;

за червень - 225,3 х 1% х 31 день = 69,843 грн.;

за липень - 228,9 х 1% х 31 день = 70,339 грн.;

за серпень - 228,9 х 1% х 30 днів = 68,67 грн.;

за вересень - 228,9 х 1% х 31 день = 70,339 грн.;

за жовтень - 246,9 х 1% х 30 днів = 74,07 грн.;

За 2011 рік:

за квітень - 297,30 х 1% х 31 день = 92,163 грн.;

за травень - 297,30 х 1% х 30 днів = 89,19 грн.;

за червень - 297,30 х 1% х 31 день = 92,163 грн.;

за липень - 297,30 х 1% х 31 день = 92,163 грн.;

за серпень - 297,30 х 1% х 30 днів = 89,19 грн.;

за вересень - 297,30 х 1% х 31 день = 92,163 грн.;

за жовтень - 319,80 х 1% х 30 днів = 95,94 грн.;

за листопад - 319,80 х 1% х 31 день = 99,138 грн.;

за грудень - 337,80 х 1% х 31 день = 104,718 грн.

За 2012 рік:

за січень - 400,80 х 1% х 29 днів = 116,232 грн.

за лютий - 400,80 х 1% х 31 день = 124,248 грн.;

за березень - 400,80 х 1% х 30 днів = 120,24 грн.;

за квітень - 420,60 х 1% х 31 день = 130,386 грн.;

за травень - 420,60 х 1% х 30 днів = 126,18 грн.;

за червень - 420,60 х 1% х 31 день = 130,386 грн.;

за липень - 429,60 х 1% х 31 день = 133,176 грн.;

за серпень - 429,60 х 1% х 30 днів = 128,88 грн.;

за вересень - 429,60 х 1% х 31 день = 133,176 грн.;

за жовтень - 444,90 х 1% х 30 днів = 133,47 грн.;

за листопад - 444,90 х 1% х 31 день = 137,919 грн.;

за грудень - 477,30 х 1% х 31 день = 147,963 грн.

За 2013 рік:

за березень - 279,30 х 1% х 30 днів = 83,79 грн.;

за квітень - 297,30 х 1% х 31 день = 92,163 грн.;

за травень - 297,30 х 1% х 30 днів = 89,19 грн.;

за червень - 297,30 х 1% х 31 день = 92,163 грн.;

за липень - 297,30 х 1% х 31 день = 92,163 грн.;

за серпень - 297,30 х 1% х 30 днів = 89,19 грн.;

за вересень - 297,30 х 1% х 31 день = 92,163 грн.;

за жовтень - 13,20 х 1% х 30 днів = 3,96 грн.;

за листопад - 13,20 х 1% х 31 день = 4,092 грн.;

за грудень - 25,20 х 1% х 31 день = 7,812 грн.

За 2014 рік:

за січень - 171,60 х 1% х 28 днів = 48,048 грн.

за лютий - 171,60 х 1% х 31 день = 53,196 грн.;

за березень - 171,60 х 1% х 30 днів = 51,48 грн.;

за квітень - 171,60 х 1% х 31 день = 53,196 грн.;

за травень - 171,60 х 1% х 30 днів = 51,48 грн.;

за червень - 171,60 х 1% х 31 день = 53,196 грн.;

за липень - 192 х 1% х 31 день = 59,52 грн.;

за серпень - 192 х 1% х 30 днів = 57,6 грн.;

за вересень - 192 х 1% х 31 день = 59,52 грн.;

за жовтень - 223,80 х 1% х 30 днів = 67,14 грн.;

за листопад - 223,80 х 1% х 31 день = 69,378 грн.;

за грудень - 223,80 х 1% х 31 день = 69,378 грн.

За 2015 рік:

за січень - 171,60 х 1% х 28 днів = 48,048 грн.

за лютий - 171,60 х 1% х 31 день = 53,196 грн.;

за березень - 171,60 х 1% х 30 днів = 51,48 грн.;

за квітень - 171,60 х 1% х 31 день = 53,196 грн.;

за травень - 171,60 х 1% х 30 днів = 51,48 грн.;

за червень - 171,60 х 1% х 31 день = 53,196 грн.

Таким чином, загальний розмір пені за порушення зобов'язань по сплаті відповідачем аліментів становить 4 799 грн. 90 коп.

Частиною 2 ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Із наданих представником відповідача доказів вбачається, що з січня 2011 р. син ОСОБА_7 постійно проживає із батьком ОСОБА_5, який його утримує, в тому числі оплачує навчання.

За такого колегія суддів вважає, що є підстави з урахуванням сімейного стану відповідача для зменшення нарахованого розміру пені та стягнення з останнього на користь ОСОБА_3 3 000 грн. пені.

Вирішуючи зустрічний позов, суд вважав, що є підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку.

Однак, з таким висновком погодитись не можна.

Судом встановлено, що після розірвання сторонами шлюбу у 2009 р. їх син ОСОБА_7 залишився проживати з матір'ю і знаходився на її утриманні. З січня 2011 р. він змінив місце постійного проживання і проживає разом з батьком, який його утримує.

В силу ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно довідки № 376 від 14 вересня 2015 р. ОСОБА_7 є студентом 3 курсу денної форми навчання Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» (термін навчання з 01 вересня 2014 р. по 30 червня 2017 р.).

ОСОБА_13 є працездатною особою, на час вирішення спору постійного заробітку та роботи не мала, утримує двох малолітніх дітей.

Враховуючи наведені обставини справи, відсутність у ОСОБА_3 постійного заробітку, наявність в її сім'ї двох утриманців та значну суму заборгованості зі сплати аліментів на користь позивача, яка існувала на час ухвалення судом рішення по справі, і виникла з вини відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_3 не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, а тому у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

У зв'язку з наведеним рішення суду в силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Крім того в силу положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 з урахуванням того, що первісний позов задоволено частково на користь держави слід стягнути відповідну частку судового збору - 30 грн.

Також з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути частину сплаченого при зверненні до апеляційного суду судового збору у зв'язку із частковим задоволенням її апеляційної скарги, а саме - 268 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_14 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 3 000 (три тисячі) грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відмовити.

Стягнути в дохід держави з ОСОБА_5 - 30 (тридцять) грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_14 268 (двісті шістдесят вісім) грн. судового збору, сплаченого в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: