УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, третя особа - управління Державної служби охорони при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України (далі - Департамент, ДДСО) про поновлення на роботі на посаді начальника відділу - головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО при УМВС України в Тернопільській області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29 квітня 2015 року по день поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 05 лютого 2014 року її призначено на посаду начальника відділу - головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО при УМВС України на підставі наказу ДДСО при МВС України № 45о/с. 28 квітня 2015 року видано наказ ДДСО при МВС України № 99 о/с, яким її звільнено із займаної посади за п. 2 ст. 41 КЗпП України, тобто трудовий договір розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. ОСОБА_6 вважає, що звільнення її з роботи є незаконним та здійснено з грубим порушенням законодавства, оскільки її ознайомлено тільки з наказом про звільнення, однак роботодавцем не надано документів, які б обґрунтовували її звільнення. Внаслідок незаконного звільнення вона зазнала моральної шкоди, розмір якої оцінює в 20 000,00 грн, виходячи з втрати нормальних життєвих зв'язків, затрати додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_6 на роботі на посаді начальника відділу - головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області з 28 квітня 2015 року.

Стягнуто з Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 72 328,14 грн (без врахування податків та інших обов'язкових платежів) та 2 000,00 грн моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 грудня 2015 року в частині поновлення ОСОБА_6 на роботі на посаді начальника відділу - головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області з 28 квітня 2015 року та стягнення з Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України в користь ОСОБА_6 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 9 152,64 грн - допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 08 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення ОСОБА_6 відбулося без законної підстави, а тому її слід поновити на роботі на посаді начальника відділу - головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО з 28 квітня 2015 року.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що до функціональних обов'язків позивача входило виконання функцій з безпосереднього обслуговування грошових та матеріальних цінностей, в силу укладення договору про повну матеріальну відповідальність, остання допустила порушення фінансової дисципліни; нарахування податкових зобов'язань; порядку оформлення документів щодо авансових звітів, і тим самим спричинила матеріальну шкоду УДСО, яка виразилась у сплаті штрафних санкцій. З огляду на що, видаючи наказ №99 0/с від 28 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_6 з посади головного бухгалтера відділу-головного фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО по ст. 41 п. 2 КЗпП України в зв'язку з втратою довір'я з боку уповноваженого органу, діяв у відповідності до норм трудового законодавства.

Судами встановлено, що 08 лютого 1994 року до 05 лютого 2014 року ОСОБА_6 працювала у ВДСО при УМВС України в Тернопільській області на посадах оператора ЕОМ, головного бухгалтера, економіста відділу, провідного фахівця, спеціаліста, головного бухгалтера централізованої бухгалтерії, головного бухгалтера бухгалтерії ВДСО при УМВС України в Тернопільській області.

02 січня 2009 року та 04 січня 2012 між Відділом ДСО та ОСОБА_6 - головним бухгалтером ВДСО були укладені договори про повну матеріальну відповідальність.

04 січня 2013 року начальником ВДСО при УМВСУ в Тернопільській області підполковником міліції Матвійців В.В. затверджено функціональні обов'язки головного бухгалтера ВДСО при УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6, з якими ОСОБА_6 ознайомлена, про що свідчить її підпис.

На підставі наказу ДДСО при МВСУ № 45о/с від 05 лютого 2014 року ОСОБА_6 була призначена на посаду начальника відділу-головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО при УМВС України.

Згідно функціональних обов'язків ОСОБА_6, як головний бухгалтер зобов'язана була здійснювати керівництво діяльністю бухгалтерії, забезпечувати раціональний та ефективний розподіл посадових обов'язків між її працівниками з урахуванням вимог щодо забезпечення захисту інформації та запобігання зловживання під час ведення бухгалтерського обліку, погоджувати проекти договорів (контрактів), у тому числі про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, забезпечуючи дотримання вимог законодавства щодо цільового використання коштів та збереження майна;

- подавати керівникові підрозділу ДСО пропозиції щодо створення умов для належного збереження майна, цільового та ефективного використання фінансових, матеріальних (нематеріальних) інформаційних і трудових ресурсів;

- підписувати звітність та документи, які є підставою для перерахування податків і зборів (обов'язкових платежів), проведення розрахунків відповідно до укладених договорів, оприбуткування та списання рухомого і нерухомого майна, проведення інших господарських операцій;

- забезпечувати законність, своєчасність та правильність оформлення документів, складання економічно обгрунтованих звітних калькуляцій собівартості продукції, виконаних робіт (послуг), розрахунків із заробітної плати, правильне нарахування і переказ податків і зборів у державний регіональний та місцевий бюджети, страхових внесків у державні соціальні фонди, платежів у банківські установи, коштів на фінансування капітальних вкладень, погашення у встановлений термін заборгованостей банкам за позиками, а також відрахування коштів на матеріальне стимулювання працівників підприємства;

- подавати керівникові підрозділу ДСО пропозиції щодо створення умов для належного збереження майна, цільового та ефективного використання фінансових, матеріальних (нематеріальних) інформаційних і трудових ресурсів;

- підписувати звітність та документи, які є підставою для перерахування податків і зборів (обов'язкових платежів), проведення розрахунків відповідно до укладених договорів, оприбуткування та списання рухомого і нерухомого майна, проведення інших господарських операцій;

- забезпечувати законність, своєчасність та правильність оформлення документів, складання економічно обгрунтованих звітних калькуляцій собівартості продукції, виконаних робіт (послуг), розрахунків із заробітної плати, правильне нарахування і переказ податків і зборів у державний регіональний та місцевий бюджети, страхових внесків у державні соціальні фонди, платежів у банківські установи, коштів на фінансування капітальних вкладень, погашення у встановлений термін заборгованостей банкам за позиками, а також відрахування коштів на матеріальне стимулювання працівників підприємства.

Наказом УДСО при УМВСУ в Тернопільській обл. № 273 від 30 грудня 2014 року затверджено перелік матеріально-відповідальних осіб УДСО, відповідно до якого ОСОБА_6 входить до цього переліку.

Наказом № 70 від 28 березня 2014 року внесено зміни до додатку 3 до наказу № 106 від 01 червня 2011 року та затверджено новий перелік посадових осіб, які наділяються правом проведення господарських операцій, відповідно до якого ОСОБА_6 входить до цього переліку.

Наказом начальника ДДСО № 99 о/с від 28 квітня 2015 року ОСОБА_6 звільнено з роботи з посади начальника відділу - головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО при УМВС України в Тернопільській області за п. 2 ст. 41 КЗпП України.

ОСОБА_6 не є членом первинної профспілкової організації ВДСО при УМВСУ в Тернопільській області з 25 жовтня 2013 року згідно її заяви про виключення та рішення об'єднаного профспілкового комітету ППО ВДСО № 13 від 25 жовтня 2013 року.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України).

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Як роз'яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16.

Як слідує з наказу начальника ДДСО № 99 о/с від 28 квітня 2015 року, підставою його видачі є наказ ДДСО при МВС України від 28 квітня 2015 року № 56 «Про порушення фінансової дисципліни, нарахування податкових зобов'язань, і порядку оформлення документів в УДСО при УМВС України в Тернопільській області та покарання винних» (далі - наказ № 56) встановлено, що проведеною перевіркою за наслідками звернення ОСОБА_6 та порушень фінансової дисципліни, нарахування податкових зобов'язань і порядку оформлення документів, виявлених у березні 2015 року при проведенні аудиту відповідності УДСО виявлено ряд порушень, зокрема:

- проведеним службовим розслідуванням установлено, що з інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_6, порушень не виявлено, зазначені, факти документального підтвердження не знайшли, є надуманими, та повністю спростовані показами працівників Управління, які переважною більшістю вказали на неадекватну поведінку заявниці та напружений з даного приводу морально-психологічний клімат у колективі підрозділу;

- згідно зі звітом аудиту порушення авансової дисципліни при проведенні розрахунків з підзвітними особами допущені безпосередньо ОСОБА_6 і в її інтересах;

- під час проведення раптової перевірки наявності матеріальних цінностей на відповідальному зберіганні ОСОБА_6 остання при з'ясуванні відсутності «модема - 56-к» вартістю 455,00 грн, зарядного пристрою до мобільного телефону вартістю 27,50 грн і переміщення віконних жалюзі за базою «1С підприємство», вартістю 1 055,00 грн у грубій формі заборонила подальшу перевірку, стала на всіх кричати, вигнала з кабінету та погрожувала написанням скарг до різних інстанцій. У результаті агресивної поведінки ОСОБА_6 і неможливості проведення подальшої перевірки було складено та підписано відповідний акт;

- указана поведінка ОСОБА_6 у присутності комісії додатково підтверджує зазначені вище покази аудитора та працівників Управління;

- крім цього, використовуючи своє службове становище та маючи безпосередній вплив на посадових осіб Управління, ОСОБА_6 змушувала їх підписувати відомості про отримання товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 7786,07 грн, які нею не видавалися.

Також, згідно з аудитом відповідності Управління, внаслідок недоопрацювання з боку ОСОБА_6 та ігнорування нормативних документів виявлено:

- завищення витрат на відрядження (витрати на чай) на загальну суму 672,00 грн;

- факти невідповідності дати вибуття та/або прибуття з відрядження, визначеної у квитках, у зв'язку з чим завищено розмір добових на загальну суму 3 300,00 грн;

- порушення термінів звітування за отримані підзвітні суми в управління, як у податкового агента виникли податкові зобов'язання по ПДФО на суму 3 781,74 грн.

У березні 2015 року відділом внутрішнього аудиту Департаменту проведено планову перевірку УДСО, під час якої виявлено порушення фінансової дисципліни, нарахування податкових зобов'язань і порядку оформлення документів і про що складено звіт аудиту відповідності, що проведений в УДСО за період з квітня 2014 року по лютий 2015 року (далі - звіт аудиту відповідності) від 03 квітня 2015 року, яким встановлено, що при направленні працівників у відрядження не дотримувались вимоги п. 140.1.7 Податкового Кодексу України, а саме зазначено, що сума виплачених добових відноситься до складу витрат в розмірі, який визначений в наказі керівника про відрядження. В розділі 2 п.5 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом МФУ № 59 від 13 березня 1998 року вказано, що сума добових визначається згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами. За відсутності наказу добові не виплачуються. В аудиті зазначено, що зданими підзвітними особами (50 осіб) до авансових звітів надавались проїзні документи, до вартості яких було включено послуги з надання чаю, та яким відшкодовувалась вся вартість проїзду і повна норма добових, у зв'язку з чим виявлено завищення витрат на відрядження (витрат на чай) на загальну суму 672,00 грн у зв'язку з цим 29 працівникам УДСО було безпідставно повернуто 224,00 грн цих витрат, чим завдано збитки установі. Крім того, в порушення розділу 1 п. 8 цієї ж Інструкції було виявлено більше 49 випадків здано фінансові звіти, у яких дата вибуття або прибуття з відрядження була визначена не у відповідності до квитків, у зв'язку з чим завищена сума добових у розмірі 3 300,00 грн, чим завдано шкоду (збитки) відповідачу.

Також судом встановлено, що в результаті порушення ОСОБА_6 функціональних обов'язків було допущено порушення авансової дисципліни при фіксації витрат на відрядження і в Управління, як у податкового агента, виникли зобов'язання перед бюджетом на суму 3 106,33 грн.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, що видаючи наказ про звільнення ОСОБА_6 з роботи у зв'язку з учиненням нею дій, які дають підстави для втрати довір'я до неї як працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності (на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України), відповідач діяв відповідно до вимог чинного трудового законодавства.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормамиЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст.337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова