Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Бугрим Л.М.

суддів Супрун М.Ю., Биліни Т.І.

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 липня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Волноваської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадщину за законом,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Волноваської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом . В обґрунтування позову вказував, що на підставі договору купівлі продажу від 15.10.2001 року його бабуся, мати батька - ОСОБА_4 та його батько ОСОБА_5 придбали у рівних частках квартиру за адресою: АДРЕСА_1, у м Волновасі Донецької області і право власності зареєстрували в органах Волноваського бюро технічної інвентаризації. 08.05.2011 року померла бабуся позивача ОСОБА_4 і після її смерті залишилось спадкове майно, а саме ? частина вищезазначеної квартири. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є її син ОСОБА_2 його батько. На час смерті спадкодавця, спадкоємець ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в квартирі і мешкав однією сім»єю з матір'ю, тому у відповідності зі ст. 1268 ЦК України вважається таким, що фактично спадщину прийняв, але відповідно до вимог чинного законодавства своє право на спадщину не оформив. Інших спадкоємців першої черги не має. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті залишилось спадкове майно, у вигляді ? частини зазначеної квартири, що належала йому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу та ? частина вищезазначеної квартири, яку фактично успадкував батько після смерті своєї матері. Позивач зазначав,що він як син померлого, є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців не має. З приводу отримання спадщини він звертався до нотаріальної контори ,однак постановою від 18.05.2015 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутній оригінал договору купівлі продажу квартири від 15.10.2001 року,

На підставі вищенаведеного позивач просив у порядку спадкування за законом визнати за ним право власності на всю квартиру.

Рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволені. За ним визнано право власності на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_2 зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна..

На зазначене рішення суду була подана апеляційна скарга особою , яка не є стороною по справі та учасником процесу - ОСОБА_1, який вважає , що вказаним рішення суду порушуються його права та інтереси , а тому ставить питання про його скасування та постановлення нового рішення , яким позивачеві слід відмовити у позові .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на те, що за адресою спірної квартири він був зареєстрований та . проживав разом з власником ? частини квартири ОСОБА_4 однією сім»єю та знаходився з нею у фактичних шлюбних відносинах . На підставі цього ОСОБА_4 у зв'язку у з хворобою склала на його ім'я заповіт на випадок своєї смерті на належне її майно. Після смерті ОСОБА_4 він прийняв спадщину за заповітом та претендує на належну спадкоємцю на підставі договору купівлі - продажу ? частину квартири .

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Кривич О.В підтримували доводи апеляційної скарги , просили рішення суду скасувати та у позові ОСОБА_2 відмовити .

Позивач ОСОБА_2 та представник відповідача Волноваської міської ради у судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач направив до апеляційного суду заперечення у якому просив справу назначену до розгляду на 10 люте 2016 року розглянути у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,колегія суддів вважає , що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню, а по справі слід постановити нове рішення ,яким у позові слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення , яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом . Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак ,вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає. Розглядаючи справу суд неповно з'ясував обставини справи ,зокрема, не з'ясував коло спадкоємців та підстави набуття права на спадщину, що вплинуло на правові висновки суду та прийняття ним помилкового рішення.

Зокрема, задовольняючі позовні вимоги та визнаючи за позивачем право власності на квартиру , суд першої інстанції виходив з того , що на підставі договору купівлі продажу від 15.10.2001 року бабусі позивача - ОСОБА_4. та батькові позивача ОСОБА_2 належала в рівних частках (по ? частині ) квартира АДРЕСА_1. Право власності на квартиру було зареєстровано у Волноваському бюро технічної інвентаризації у встановленому законом порядку .

Після смерті матері ОСОБА_4 , яка наступила 8.05.2011 року належну її частку у праві власності на квартиру фактично успадкував батько ОСОБА_2, який проживав та був зареєстрований на час смерті матері за адресою спірної квартири і таким чином ОСОБА_4 стала належати ціла квартира .

Після смерті батька, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач успадкував за законом спірну квартиру ,однак оформити право власності на спадщину за законом не мав можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, у зв'язку з чим постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючі вказані обставини, суд першої інстанції вважав доведеним право позивача на спірну квартиру у порядку спадкування за законом.

Між тим, згідно з положеннями ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті , а у разі його відсутності право на спадкування одержують особи зазначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу, тобто у разі відсутності заповіту спадкоємці мають право на спадкування за законом згідно з чергою.

При розгляді справи судом не було з'ясовано коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_2.не витребувана інформація щодо відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та прийняття спадщини спадкоємцями, не з'ясовано чи в установлений законом строк спадкоємці звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та чи спадщина прийнята в установленому законом порядку.

Аналогічні роз'яснення з цього питання містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування «

Як вбачається з ксерокопії заповіту ОСОБА_2 від 18 травня 2011 року, який додано до апеляційної скарги і оригінал якого було досліджена в судовому засіданні апеляційним судом належне ОСОБА_4 майно на випадок смерті вона заповідала ОСОБА_1 ( а.с. 44- 44 зв. , т.1 )

Таким чином, виходячи з наявності заповіту на належне спадкодавцю ОСОБА_4 майно ( в тому числі і на ? частину спірної квартири ) на користь ОСОБА_1 висновок суду першої інстанції про те, що батько позивача ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 і йому повністю належить спірна квартира не відповідає фактичним обставинам справи.

Оскільки, ОСОБА_1 претендує на ? частину квартири як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_4, то пред'явлення позову ОСОБА_2 про визнання права власності на всю квартиру у порядку спадкування за законом в тому числі і після смерті ОСОБА_2 безпосередньо стосується прав та інтересів апелянта, який до участі у справі притягнутий не був та не є стороною по справі , у зв'язку з чим був позбавлений можливості доводити наявність свого права у порядку спадкування за заповітом на ? частину квартири у судовому засіданні першої інстанції .

Таким чином, колегією суддів було встановлено факт порушення судом першої інстанції прав та інтересів ОСОБА_1, який претендує на ? частину квартири у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Між тим, діючим цивільно - процесуальним кодексом України не передбачена можливість апеляційній інстанції приймати рішення по суті у випадку непред'явлення позову до особи , інтереси якої порушено і яка повинна бути учасником процесу на стадії розгляду справи судом першої інстанції.

Враховуючи , що ОСОБА_2 було заявлено позов лише до міської ради , а не до всіх зацікавлених осіб в тому числі позов не заявлявся і до спадкоємця ОСОБА_1, то рішення суду згідно з положенням п.1,3.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення , яким у позові ОСОБА_2 до Волноваської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадщину за законом з наведених мотивів слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303.304, 307, 309, ч.2 ст. 314 316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І ШИ ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 липня 2015 року скасувати .

У позові ОСОБА_2 до Волноваської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадщину за законом відмовити .

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя: Л.М.Бугрим

Судді: Т.І.Биліна

М.Ю.Супрун