Справа № 338/1651/15-ц
Провадження № 22-ц/779/371/2016
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Мелінишин Г.П., Беркій О.Ю.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богородчанського районного суду від 10 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Богородчанського районного суду від 10 липня 2015 року на нього покладено обовязок сплачувати на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання дружини 500 грн. щомісячно до досягнення дочкою трьохрічного віку. Проте він неспроможний сплачувати аліменти на користь відповідачки у присудженій сумі, оскільки це ставить його у скрутне матеріальне становище. З часу прийняття судом вказаного рішення він сплачував по 500 грн. на утримання дочки, більшу суму сплачувати не спроможний, оскільки розмір його заробітку складає лише 1218 грн. на місяць. Відповідно ж до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. На час подання позовної заяви розмір заборгованості по аліментах склав 4250 грн. Просив задовольнити позов та зменшити розмір аліментів, які він повинен сплачувати на дочку, до 500 грн. на місяць та звільнити його повністю від оплати на утримання дружини.

Рішенням Богородчанського районного суду від 10 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не взяв до уваги зміну його матеріального стану та те, що розмір присуджених аліментів в загальній сумі 1350 грн. перевищує його середньомісячний заробіток в сумі 1218 грн. Також суд в порушення процесуальних норм свої висновки про його платоспроможність обґрунтував виключно на припущеннях відповідачки стосовно його високих заробітків. Крім того суд не взяв до уваги подані ним квитанції про оплату аліментів по 500 грн. на місяць, оскільки більшу суму виплачувати він не взмозі, тому борг по аліментах буде постійно збільшуватися. Проігнорував суд і норму ч.4 ст.84 СК України, яка матеріальну допомогу дружині ставить у залежність від фінансової спроможності чоловіка. Згідно ж розяснень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 вбачається, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи (ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження"). Також апелянт зазначає про упередженість головуючого по даній справі судді Битківського Л.М., який уже ухвалював рішення про стягнення з нього аліментів, а в даному рішенні не зазначив про заявлене клопотання про відвід цього судді.

Апелянт-позивач ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної інстанції не зявився, проте належно був повідомлений про розгляд справи, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнала вимог апеляційної скарги, просила скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, просила залишити в законній силі.

Вислухавши доповідача, заперечення відповідачки, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що рішенням Богородчанського районного суду від 10 липня 2015 року, яке залишено без змін апеляційним судом (а.с.6,7), постановлено стягувати з ОСОБА_3 аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття і на утримання дружини в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення донькою трьохрічного віку (а.с.5).

Постановляючи рішення про стягнення з відповідача аліментів, суд, на підставі поданих сторонами доказів, виходив з того, що ОСОБА_3, який має відповідну фахову підготовку і спеціальність кухаря, працює у готельно-ресторанному закладі селища Міжгір'я Закарпатської області без укладення трудової угоди. Визначаючи суму аліментів, суд виходив з того, що рівень доходів, які отримує ОСОБА_3, з'ясувати складно, його дохід, в такому випадку, є мінливим, тому аліменти визначив у твердій грошовій сумі. Сам ОСОБА_3 категорично заперечував факт свого працевлаштування як в місцевому суді, так і в суді апеляційної інстанції, довідки про заробітну плату не подавав.

Тепер же позивач ОСОБА_3 звернувся із позовом про зменшення розміру аліментів, які стягнуті вищезазначеним рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У позовній заяві про зменшення розміру аліментів ОСОБА_3 не вказує на жодні обставини, які передбачені ст.192 Сімейного кодексу України, які б свідчили про зміну його матеріального стану з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів. Обставини, на які позивач посилається у позові, вже були предметом розгляду у справі про стягнення аліментів і в суді першої та апеляційної інстанцій.

Подана позивачем довідка про доходи видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, однак вона не свідчить про реальний рівень заробітків позивача і про відсутність у нього інших джерел доходів.

Таким чином, позивачем не наведено підстав для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Що стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі, про те, що суд не взяв до уваги зміну матеріального стану апелянта та те, що розмір присуджених аліментів в загальній сумі 1350 грн. перевищує його середньомісячний заробіток в сумі 1218 грн., то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки суд правильно встановив, що позивачем не наведено жодної обставини, яка б свідчила про зміну його матеріального стану. Крім того ці та подібні доводи є спробою апелянта домогтись повторного перегляду і зміни рішення про стягнення аліментів, яке набрало законної сили.

Доводи апелянта про те, що суд не взяв до уваги вимоги п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року за №3, де зазначено, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи (ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження"), є безпідставними, оскільки, по-перше, вказане роз'яснення стосується розгляду справи про стягнення аліментів, а не справи про зменшення уже визначеного розміру аліментів, по-друге, норми Закону України "Про виконавче провадження", в тому числі ст.70 цього закону, регулюють відносини, пов'язані із виконанням уже ухваленого рішення. Більше того, частина 4 вказаної статті передбачає, що обмеження (стягнення не більше 50 відсотків від заробітної плати) не поширюються на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, і, в такому разі, розмір відрахувань на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 відсотків.

Доводи апелянта про упередженість головуючого по даній справі судді Битківського Л.М., який уже ухвалював рішення про стягнення з нього аліментів, а в даному рішенні не зазначив про заявлене клопотання про відвід цього судді, не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах справи міститься мотивована ухвала суду, якою відмовлено в задоволенні заяви про відвід судді. Крім того не є процесуальним порушенням те, що суд не зазначив у рішенні про подання заяви про відвід та результат її розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги є надуманими та голослівними та не спростовують правильних висновків суду.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богородчанського районного суду від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_7