Справа № 530/628/16-ц
Номер провадження 2-о/530/39/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Должко С.Р., при сектретарі ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків справу за заявою

ОСОБА_2, заінтересовані особи служба у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації, Дейкалівська сільська рада Зіньківського району, Полтавської області, Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції про встановлення факту батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_2, звернулася в Зіньківський районний суд Полтавської області із заявою про встановлення факту батьківства.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, заінтересовану особу та дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 126 СК України, діючої на час народження позивачки по справі, вказано, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів цивільного стану.

Судом встановлено, що у травні 2016 року до суду із вищевказаною заявою звернулась ОСОБА_2, просила встановити факт батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого 14.04.2016 р. відносно доньки ОСОБА_4, яка народилася 12 червня 2012 року в м. Зіньків Полтавської області.

Посилалася на те, що з початку 2010 року вони проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Під час спільного проживання 12 червня 2012 року у них народилася донька ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КЕ № 157764 від 05.07.2012 року.

ОСОБА_2 зареєструвала народження доньки у Відділі реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції, Полтавської області. Номер актового запису 52 від 05 липня 2012 року.Відомості про батька у Книзі реєстрації народжень було записано у відповідності з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за її вказівкою.

ОСОБА_3 визнав себе її батьком, однак у звязку з тим, що він мав не розірваний у встановленому законом порядку шлюб з іншою дружиною, з якою він проживав до зустрічі із заявником, то вони не могли офіційно зареєструвати свої шлюбні стосунки та зазначити його прізвище при реєстрації народження доньки ОСОБА_4.

Частиною 2 статті 128 СК України встановлено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Встановлення зазначеного факту заявниці необхідно для призначення пенсії із втрати годувальника.

Заявниця, ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримала та підтвердила, викладені у ній обставини, просила заяву задовольнити.

Заінтересовані особи: служба у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації, про встановлення факту батьківства в судовому засіданні просили заяву задоволити.

Заінтересовані особи Дейкалівська сільська рада Зіньківського району, Полтавської області, Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутність. Заяву визнають.

Свідки ОСОБА_5, - сестра ОСОБА_3, ОСОБА_6, сестра ОСОБА_3, ОСОБА_7, - кума, ОСОБА_3, підтвердили суду факт того, що дійсно заявниця проживала з ОСОБА_3, вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких 12 червня 2012 року вона народила дитину - доньку ОСОБА_4.ОСОБА_3 проживав разом із ОСОБА_2, вони вели спільне господарство, він допомагав у вихованні дитини та фінансово підтримував її.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька може визначатися за заявою матері та батька або за рішенням суду.

Частина 2 ст. 128 СК України зазначає, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. При цьому слід враховувати дату народження дитини: якщо помер батько дитини, яка народжена після 1 січня 2004 р., факт його батьківства може бути встановлений на підставі різних доказів.

Відповідно до ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст.135 СК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 15Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В п. 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Беручи до уваги всі надані суду докази, зокрема показання свідків - близьких родичів загиблого, які узгоджуються з дослідженими письмовими доказами, суд приходить до висновку, що усі ці докази достовірно підтверджують факт батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого 14.04.2016 р. відносно доньки ОСОБА_4, яка народилася 12 червня 2012 року в м. Зіньків Полтавської області.

Згідно статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

За таких обставин, оскільки заявниця фактично просить встановити факт батьківства особи, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15; 30; 213; 214; 215; 217; 218; 256 259; 294 ЦПК України, ст. ст. 128, 130 ч. 1; 135 ч. 1 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи служба у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації, Дейкалівська сільська рада Зіньківського району, Полтавської області, Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції про встановлення факту батьківства- задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого 14.04.2016 р. відносно доньки ОСОБА_4, яка народилася 12 червня 2012 року в м. Зіньків Полтавської області.

Внести зміни в актовий запис про народження дитини № 52 від 05.07.2012 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області - у відповідності з рішенням суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_8