АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 629/3992/15-ц Головуючий суддя І інстанції Павлюченко С. В.
Провадження № 22-ц/790/4215/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Пшенічної Л.В.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поновлення порушеного права на проживання та вселення,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 60, розташованої в будинку № 5 на м-н 5 в м. Лозова Харківської області.

В уточнених позовних вимогах з посиланням на ст. 405 ЦК України зазначила, що з 15 листопада 1975 року вона перебувала у шлюбі в відповідачем по справі - ОСОБА_2, який було розірвано 12 квітня 2005 року.

На підставі договору дарування, укладеного 05 травня 1998 року, набула право власності на спірну квартиру. У 2001 році вона подарувала 1/6 частку зазначеної квартири своїй доньці - ОСОБА_4 Після одруження відповідач почав проживати разом з нею у її квартирі як член сім'ї.

Відповідач не проживає у квартирі з 2003 року, не сплачує комунальні послуги, що підтверджується листом начальника Холодногірської виправної колонії № 18, та актом про відсутність за місцем проживання.

Після відбування покарання ОСОБА_2, 12.12.2006 року, він до житла не повернувся.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про поновлення порушеного права на проживання та вселення, посилаючись на те, що він являється інвалідом з дитинства третьої групи - він глухонімий.

У 1989 році вони придбали за спільні кошти квартиру розташовану за адресою: м. Лозова Харківської області, м-н 1АДРЕСА_1. В 1997 році зазначену квартиру продали, а кошти віддали матері ОСОБА_3 - ОСОБА_5, яка 21 квітня 1998 року придбала у власність квартиру, розташовану за адресою: м. Лозова Харківської області, м-н 5АДРЕСА_2, яку відразу ж, а саме 05 травня 1998 року подарувала ОСОБА_3, оскільки кошти на придбання даної квартири були їх з відповідачкою зі спільного сімейного бюджету. В квартирі зареєструвалися він, відповідачка та їх донька - ОСОБА_4 В 2003 році він був засуджений до 4 років позбавлення волі, а тому в 2005 році відповідачка розірвала з ним шлюб.

Після звільнення з місць позбавлення волі 12.12.2006 року приїхав в м. Лозова, де й проживав у спірній квартирі приблизно до 2008-2009 років. Оскільки в квартирі фактично проживав їх син з сім'єю, у нього спочатку були ключі від квартири, він міг вільно користуватися квартирою як житлом, але потім відповідачка забрала у нього ключі і змінила замок.

Вважає поважною причину його відсутності в спірній квартирі, а тому просить поновити його порушене право на користування квартирою та вселити його.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 травня 2016 року позов ОСОБА_3 - задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: м. Лозова Харківської області, мікрорайон № 5АДРЕСА_3. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, що судом не прийнято до уваги те, що у нього немає іншого житла та він був відсутній у квартирі з поважних причин.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно розяснень, які містяться у п. 39. постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

З урахуванням зазначеного, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить 5/6 частин квартири № 60 у м. Лозова Харківської області, м-н 5АДРЕСА_2. (а.с.8-9).

1/6 частини квартири належить ОСОБА_4, доньці позивачки, за договором дарування.(а.с. 10).

ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується довідкою, виданою Комунальним підприємством "Житлова управляюча компанія" (а.с.13).

Допитані судом свідки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, м-н 5АДРЕСА_2 та не приходить до квартири, комунальні послуги не сплачує, проживає разом з цивільною дружиною. Перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинить.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував проти того, що з 2003 року не проживає у квартирі, іншого житла не має, з приводу перешкод, які йому чинила ОСОБА_3 щодо користування квартирою він не звертався до правоохоронних органів.

Доказів, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, на які ОСОБА_2 посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав як до районного суду, так і до суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Допитані судом свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали пояснення про перешкоди позивачу за зустрічним позов, які чинить йому ОСОБА_3 у користуванні квартирою, однак, це їм відомо зі слів ОСОБА_2

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_2 залишив місце проживання за місцем реєстрації добровільно, став проживати з іншою жінкою, з заявою про вселення звернувся до суду лише після пред»влення ОСОБА_3 позову про втрату їм права користування квартирою, а тому вимоги позивачки правомірно ґрунтувались на нормах Цивільного Кодексу України і є такими, що підлягають задоволенню.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: Л.В. Пшенічна

ОСОБА_1