У х в а л а

іменем україни

1 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Демяносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральний 1» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральний 1» (далі - ТОВ «Центральний 1») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником та проживає в приватизованій квартирі АДРЕСА_1. Вказаний будинок знаходиться на балансі ТОВ «Центральний-1», яке надає мешканцям послуги з утримання будинків та прибудинкової території. Відповідач свої обов'язки по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території належним чином не виконує, в зв'язку з чим, за період з 1 червня 2008 року по 1 листопада 2013 року утворилася заборгованість у сумі 5705 грн 78 коп..

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Центральний 1» 4 901 грн 40 коп. заборгованості за надані послуги. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Центральний 1», суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов вірного висновку про те, що позивач належним чином виконує зобов'язання та надає житлово-комунальні послуги, а відповідач фактично користується ними.

Суди вірно зазначили, що до спірних правовідносин слід застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, стягнувши заборгованість, що утворилася протягом трирічного строку до дня звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.О. Дьоміна
М.В. Дем'яносов І.К. Парінова