АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/780/2016 Головуючий у І інстанції Савлук Т.В.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М. , Слюсар Т.А.

За участю секретаря Орленко Т.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги представника Публічного акціонерного товариства " Універсал Банк" Русецького ПавлаСергійовича та ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства " Універсал Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ПАТ " Універсал Банк" ( далі -Банк" ) звернулося до суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 02 червня 2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 053-2008-1741 ( далі - Кредитний договір ) згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 57 000 швейцарських франків зі сплатою 9,95 % річних за користування кредитом на строк до 01.06.2038 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором цього ж дня між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 053-2008-1741-Р ( далі - Договір поруки) відповідно до якого Поручитель зобов'язувалася перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань, що виникли з Кредитного договору, укладеного між кредитором та позичальником в повному обсязі як існуючих в теперішній час , так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Однак, відповідачами умови кредитного договору та договору поруки не виконуються , у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором , яка на 16 лютого 2015 року становить 60 379 ,26 шв. франків, з них :

561,13 шв. франків прострочена заборгованість по кредиту ;

54 108,78 шв. франків сума дострокового стягнення кредиту;

5 627,39 шв. франків сума заборгованості по відсотках ;

81,96 шв. франків сума заборгованості по підвищеним відсотках.

Посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_2 чергових платежів із повернення кредиту не вносить та ні боржник, ні поручитель його вимоги щодо сплати заборгованості за кредиту та прострочених процентів не виконують, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути із ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ " Універсал Банк" заборгованість за Кредитним договором в сумі 60 379,26 шв. франків та судові витрати в сумі 3 654,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року позов Публічного акціонерного товариства " Універсал Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства " Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором № 053-2008 - 1741 ( на придбання майна) від 02 червня 2008 року в розмірі 60 379 швейцарських франків 26 сантимів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства " Універсал Банк" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 грн.

У апеляційній скарзі представник ПАТ " Універсал Банк" Русецький П.С. просить рішення суду скасувати та задовольнити вимоги позивача , оскільки судом неповно з'ясовані обставини справи та не повністю дослідженні матеріали справи , що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм чинного законодавства.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та зупинити провадження в справі до розгляду іншої справи за його позовом до Банку про визнання недійсним кредитного договору і з урахуванням встановлених в цій справі обставин , ухвалити нове рішення, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 і відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явилися .

ОСОБА_3 направила до суду заперечення на апеляційну скаргу Банку , в яких просила розглянути справу у її відсутності і задовольнити апеляційну скаргу відповідача.

ОСОБА_2 подав заяву про відкладення розгляду справи , у зв'язку з хворобою, а його представник ОСОБА_4 причину неявки в судове засідання суду не повідомив, враховуючи ту обставину , що справа з листопада 2015 року знаходиться у провадженні Апеляційного суду м. Києва і в справі за клопотанням представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 оголошувалася перерва, а тому колегія суддів виходячи з вимог ст. 303 -1 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутності ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача Шумейка П.М., який підтримав подану Банком апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній і відмовити у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені апеляційних скарг.

Згідно 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Положенням ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено , що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом встановлено , що 02 червня 2008 року ВАТ " Універсал Банк" , правонаступником якого є ПАТ " Універсал Банк" було укладено з ОСОБА_2 кредитний договір № 053-2008-1741 про надання кредиту в розмірі 57 000 швейцарських франків строком до 01 червня 2038 року зі сплатою процентів в розмірі 9,95 % річних з цільовим використанням кредиту на придбання чотирьохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання названого договору, в той же день між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 053-2008-1741-Р, згідно умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком за невиконання позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору у повному обсязі.

Пунктом 2.4 Кредитного договору встановлено, що погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів . Під терміном "щомісячний платіж" сторони розуміють платіж , який складається із частини погашення основної суми кредиту та процентів нарахованих за користування кредитом за попередній платіжний період.

Під терміном "платіжний період" сторони розуміють період, що дорівнює одному календарному місяцю: з дати , в яку повинен бути сплачений попередній щомісячний платіж до дати , встановленої в графіку погашення, для сплати наступного щомісячного платежу. Перший платіжний період відраховується з дня видачі кредиту по день , що передує даті здійснення першого щомісячного платежу згідно графіку погашення.

Позичальник зобов'язується щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів шляхом зарахування до такої дати ( включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок , відкритий згідно п. 2.1.3 даного Договору . Позичальник доручає кредитору самостійно направляти кошти на погашення заборгованості позичальника у порядку та черговості , визначених в п. 2.8 цього Договору та іншими умовами цього договору.

Відповідно до п.5.1 Кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит в порядку і на умовах , викладених в цьому договорі.

Відповідно до статей 525 та 611 Цивільного кодексу України сторони погодили , що у випадку настання будь-якої з обставин , вказаних нижче, зокрема , прострочення сплати чергового платежу за кредитом та /або процентів за користування кредитом понад 2 місяців та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення ( вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення ( вимоги) позичальнику , вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення ( вимоги ) про дострокове повернення кредиту( п.5.2.5 Кредитного договору).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе за кредитним договором зобов'язань 07 жовтня 2014 року ПАТ " Універсал Банк" направив йому вимогу про дострокове погашення заборгованості. В цей же день була направлена така вимога поручителю ОСОБА_3 ( а.с. 37- 39).

Пунктом 4.2 Договору поруки передбачено , що порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань Боржника за основним договором , що забезпечується такою порукою.

Отже, у договорі поруки не встановлено строк припинення поруки.

Пред'явивши 07 жовтня 2014 року вимогу до позичальника про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, кредитор, відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і відповідно до п.5.2.5 Кредитного договору такий строк настав на 31 календарний день з дати відправлення( 12 жовтня 2014 року згідно відтиску календарного штемпеля) кредитором позичальнику повідомлення ( вимоги ) про дострокове повернення кредиту, тобто з 12 листопада 2014 року і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати, тобто 12 травня 2015 року.

Однак, після зміни строку виконання основного зобов'язання, Банк до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором звернувся лише 18 травня 2015 року( згідно відтиску календарного штемпеля на конверті ), тобто зі спливом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. ( а.с.49).

За таких обставин, суд обгрунтовано відмовив у задоволені позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя солідарно з позичальником, оскільки такі вимоги були заявлені до поручителя за спливом шестимісячного строку.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредитор зобов'язується надати на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 57 000,00 швейцарських франків, а Позичальник зобов'язується прийняти , належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 9,95 % річних ( базова процентна ставка) в порядку, на умовах та в строки , визначені цим Договором . Сторони погодилися, що розмір процентної ставки може змінюватися згідно умов цього Договору.

За користування коштами понад встановлений строк ( або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 29,85 % річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника ( п.п.1.1.1 п.1.1 Кредитного договору).

Банк належним чином виконав зобов'язання за Кредитним договором , про що свідчить меморіальний ордер № 0482900CHF001664 згідно якого ОСОБА_2 отримав 57 000 швейцарських франків 00 рапенів ( а.с. 6).

В той час, як ОСОБА_2 порушував умови Кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за Кредитним договором.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором на 16 лютого 2015 року випливає, що заборгованість становить 60 379, 26 швейцарських франків, яка складається: з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 561,13 швейцарських франків; суми дострокового стягнення кредиту - 54 108,78 швейцарських франків ; заборгованості за відсоткам - 5 627,39 швейцарських франків; заборгованості за підвищеними відсотками в сумі 81, 96 швейцарських франків( а.с. 8-10).

У наданому позивачем розрахунку зазначено, у які місяці і в якій сумі відповідачем здійснено погашення кредиту. Відповідачем зазначений розрахунок не спростовано та не надано суду доказів про те, що позивачем не враховано деякі сплачені ним платежі .

За таких обставин , суд обгрунтовано задовольнив вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором , оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про порушення позичальником умов Кредитного договору , що було підставою до зміни терміну виконання зобов'язання за Кредитним договором та пред'явлення вимоги до ОСОБА_2 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

Проте ця вимога Банку не була позичальником виконана, а тому вимоги позивача є обґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те , що суд безпідставно стягнув з відповідача заборгованість у іноземній валюті є необґрунтованими, оскільки за умовами кредитного договору кредит надавав в іноземній валюті і п.1.5 Кредитного договору визначено , що погашення платежів за Кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту.

Позивач надав суду банківську ліцензію № 92 від 20 січня 1994 року за № 226 на право здійснювати банківські операції , визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України " Про банки і банківську діяльність " та Додатки №92-1, №92-2 до Дозволу від 07 грудня 2007 року на здійснення операцій з валютними цінностями ( а.с.161-163).

Твердження в апеляційній скарзі про те , що суд не зазначив у рішення за яким курсом Банк розраховував заборгованість є безпідставними, оскільки суд стягнув заборгованість не в національній валюті ,а у валюті кредиту.

Безпідставними є також посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те , що суд не зазначив з якого часу утворилася заборгованість, оскільки суд у рішенні послався на розрахунок заборгованості за кредитним договором № 053-2008-1741 в якому зазначено , що певний період позичальник виконував умови кредитного договору , а в деякі місяці відсутні дані про погашення заборгованості , а з 12 березня 2014 року відсутні дані про погашення заборгованості по кредиту та відсотках.( а.с. 9,10)

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те , що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження в справі, не заслуговують на увагу, оскільки, як випливає зі змісту ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року, ОСОБА_2 не надав доказів в підтвердження того, що відкрито відповідне провадження в справі за його позовом до Банку.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Пунктом 5.2.5 Кредитного договору передбачено , що відповідно до статей 525,611 Цивільного кодексу України сторони погодили , що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення ( вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення ( вимоги ) позичальнику , вважати термін повернення кредиту таким , що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення ( вимоги ) про дострокове повернення кредиту.

В наведеного випливає, що сторони в Кредитному договорі досягли домовленості про те , що на 31 календарний день з дати відправлення кредитором повідомлення (вимоги) позичальнику наступає строк повернення кредиту.

З огляду на зазначене, посилання в апеляційній скарзі на порушення судом вимог матеріального права , зокрема, ст. 11 Закону України " Про захист прав споживачів", якою передбачено, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність,є необгрунтованим, оскільки положенням п.4 ч.10 ст. 11 названого закону встановлюється строк позичальнику для погашення кредиту, а не спірне питання, яке урегульоване умовами Кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду , оскільки висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника Публічного акціонерного товариства " Універсал Банк" Русецького Павла Сергійовича та ОСОБА_2 відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: