АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2760/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2884/16Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах фізичної - особи підприємця ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до фізичної - особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2016 року в задоволенні заяви відповідача фізичної - особи підприємця ОСОБА_3 про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до фізичної - особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_3 суму матеріальних збитків, з урахуванням індексації в сумі 5929.50 грн. та моральних збитків на суму 5000 грн., а всього 10959.50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 1095.50 грн. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Вважає, що позивачами не надано належних доказів щодо вини відповідача в пошкодженні дверей та не доведено обставин, які в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають підстави для відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2014 року між ПП ОСОБА_3 (підрядчик) та ОСОБА_4 (замовник) укладено договір, відповідно до умов якого підрядник зобовязується передати замовнику дверні блоки і здійснити необхідні монтажні роботи з їх установки, а замовник зобовязується прийняти та оплатити вартість виробів, доставки та монтажних робіт.

При цьому, сторони погодили, що гарантійний строк експлуатації виробів складає 3 місяці з моменту передання виробів замовнику та підписання акту виконаних робіт.

Вартість виробів згідно договору становить 3000 грн., а разом з монтажними роботами та доставкою 3677 грн.

Додатково позивачем ОСОБА_5 на пропозицію підрядника було сплачено 150 грн. за наличники.

Згідно накладної від 20.11.2014 р. покупець ОСОБА_4 вніс завдаток на суму 1500 грн.

Одночасно, в зазначеній накладній під текстом «виміри проводились в моїй присутності, із якістю, ціною, кольором, комплектністю, габаритами, розміром виробів та послугами ознайомлений, зауважень не маю, все вірно згоден» мається підпис покупця та зазначено його мобільний номер телефону.

Відповідно до акту виконаних робіт від 08.12.2014 року сторони погодились, що продавцем належним чином, в строк, виконані роботи по монтажу наданого товару, а покупець не має претензій щодо якості монтажу.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі вказували,що встановлені в грудні 2014 р. міжкімнатні кухонні двері, вже 08.02.2016 року лопнули по діагоналі, тому ОСОБА_5 як власник житла звернулась до ФОП ОСОБА_3 з проханням усунути недоліки, на що він відповів відмовою. В подальшому відповідач погодився та оглянув пошкоджені двері і повідомив, що його вини в механічному пошкодженні дверного полотна не має.

Неодноразові звернення позивачів як до ФОП ОСОБА_3, так і до контролюючих органів не дали можливості вирішити спірне питання позасудовим шляхом, що стало підставою для звернення до суду з позовом про захист прав споживачів.

Задовольняючи позов, суд встановив, що власником житла ОСОБА_5 було сплачено вартість двох міжкімнатних дверей, одна з яких в ході експлуатації вже в лютому прийшла в негідність, а другі двері виявились пустотілими, тобто неналежної якості, що є свідченням порушення прав позивачів та підставою для відшкодування на користь ОСОБА_5 матеріальних збитків в розмірі повної вартості придбаного товару, з урахуванням індексації на суму 5939,50 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 179 ЦПК України передбачає, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

По даній справі відсутні взагалі будь-які докази, які доводили наявність факту порушення прав позивачів як споживачів.

Перш за все, колегія суддів звертає увагу, що з позовом про захист прав споживачів звернулось дві особи - ОСОБА_4 та його матір ОСОБА_5.

Згідно ст.1 п.22 Закону України «Про захист прав споживача» споживачем є - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Матеріалами справи доводиться, що саме ОСОБА_4 є покупцем виробів двох дверей, за які він вніс завдаток, саме з ним, як із замовником, укладено договір про виконання монтажних робіт по установці цих виробів, ним, як покупцем, підписаний акт виконаних робіт, а відтак споживачем послуг в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів» є ОСОБА_4

Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування на її корись матеріальних збитків в розмірі 5939 грн.50 коп. та 5000 грн. моральної шкоди, матері ОСОБА_4, ОСОБА_5 посилалась на те, що вона являється власником квартири, в якій були встановлені зазначені двері, і саме їй доводилось спілкуватись з ФОП ОСОБА_3 та звертатись в різні контролюючі органи. При цьому, в прохальній частині позовної заяви, ОСОБА_4 зазначає про передачу своїх повноваження, прав та обовязків як позивача - позивачеві ОСОБА_5, яка, в свою чергу посилаючись на похилий вік, постійні фізичні та нервові стреси по відмові відповідача усунути недоліки, просить на свою користь відшкодувати збитки.

За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку, фактичним споживачем послуг є саме ОСОБА_4, який, між тим, не заявляє жодних вимог по захисту власних прав, а лише зазначає, що всі свої права та обовязки позивача він передав іншому позивачу ОСОБА_5, що суперечить чинному законодавству, яке передбачає право сторони та третій особі мати представника (законного представника, процесуальне правонаступництво), який би представляв інтереси сторони, а не підмінював собою її процесуальний статус та виступав з власними позовними вимогами.

Крім того, позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не виконані вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України щодо доведення обставин, якими обґрунтовані заявлені вимоги, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів про доведеність факту порушення їх прав як споживачів. Зокрема, позивачами не доведено, що придбані вироби містили істотний недолік, який зявився в ході їх експлуатації впродовж гарантійного строку та виник з вини відповідача.

В даному випадку позивачі лише констатують те, що в лютому 2014 року міжкімнатні двері лопнули по діагоналі та допускають ймовірну причину такого пошкодження, вважаючи що це стало можливим внаслідок пустотілості дверей, вважаючи, що їх розмір був більшим за розмір дверного коробу.

Заперечуючи дані обставини, відповідач посилався на те, що зазначене пошкодження дверного полотна зявилось у звязку з порушення позивачами правил користування товаром внаслідок надмірного фізичного впливу, дані недоліки зявились за межами гарантійного строку, оскільки ОСОБА_5 звернулась до нього з вимогою про усунення недоліків лише в березні 2014 року.

Під час розгляду справи позивачами не заявлялося клопотання про проведення експертизи, яка могла б встановити причину та причинно-наслідковий зв'язок пошкодження дверного полотна.

Між тим, на зазначені обставини, суд першої інстанції належної уваги не звернув та постановив рішення про задоволення позову, обмежившись при цьому дублюванням тексту позовної заяви та вмотивував свої висновки посиланнями «як зазначила в своєму позові позивач», що є порушенням вимог ст.ст. 213,214 ЦПК України.

За вказаних обставин судове рішення підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3,4, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах фізичної - особи підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2016 року скасувати, ухваливши нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до фізичної - особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

С У Д Д І : /підписи/

З оригіналом згідно.

суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1