АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Перепелюк І. Б., Чупікової В. В.,

секретар Окармус О. М.,

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог: Чернівецька міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області, Чернівецьке міське комунальне підприємство «Проектний інститут «Містопроект», про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог Чернівецька міська рада, про усунення перешкод та зобовязання вчинити дії за апеляційними скаргами ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 березня 2016 року,

встановила:

У травні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який у подальшому було уточнено, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування шкоди.

Зазначала, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 серпня 2007 року їй на праві власності належить приміщення магазину з продажу товарів повсякденного попиту за адресою м. Чернівці, вул. Московської Олімпіади, 26А.

За цією адресою їй також належала на праві власності земельна ділянка площею 0,0683 га, а на підставі договору оренди у користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,0465 га, цільове призначення земельних ділянок - обслуговування магазину з продажу товарів повсякденного попиту.

На вказаних земельних ділянках на її імя було оформлено зведення незавершеної будівництвом будівлі торгово-виставкового комплексу (далі ТВК).

Відповідно до укладених договорів купівлі-продажу від 21 травня 2010 року вона відчужила на користь ОСОБА_4 71/100 та на користь ОСОБА_5 9/100 ідеальних частин незавершеної будівництвом будівлі ТВК.

Крім того, відповідно до договору купівлі продажу від 21 травня 2010 року вона продала ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0273 га за адресою м. Чернівці, вул. Московської Олімпіади, 26А для обслуговування магазину з продажу товарів повсякденного вжитку, унаслідок чого у її власності залишилась земельна ділянка площею 0,410 га.

ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_4 без належних повноважень отримала на її імя проектну документацію, яка була розроблена ЧМКП «Проектний інститут «Містопроект», на будівництво ТВК та реконструкції існуючого магазину, дозвіл ІДАБК від 25 березня 2010 року №88/10 на виконання будівельних робіт, проектна документація позивачкою не затверджувалась у встановленому законом порядку.

Відповідачка розпочала будівництво чотириповерхового ТВК в умовах ущільненої забудови та нова будівля блокується майже впритул до належного їй магазину, унаслідок чого через надмірне навантаження у зв'язку з зведенням нової будівлі, будівля магазина втратила міцність, стійкість та свою цілісність, а в цокольному приміщенні і стінах магазину утворились тріщини. Також, будівництвом, яке здійснює відповідачка, блоковано протипожежний вихід з другого поверху належного їй магазину, а також таке будівництво здійснюється зі значним відхиленням від розробленого проекту, оскільки замість чотирьох поверхів площею 1460,08 кв. м, відповідачкою побудовано п'ять площею 2202,60 кв. м, а додатковий проект був отриманий з порушенням вимог законодавства.

Зазначеним проектом не передбачено розділу проектування системи водовідведення з даху ТВК, у зв'язку з чим при такому будівництві атмосферні опади будуть потрапляти на дах належного їй магазину і як наслідок відбуватиметься замокання конструкцій магазину, виникатиме додаткове навантаження на дах магазину і його стіни. Крім того, новозбудований ТВК перешкоджає нормальній роботі димоходу її магазину, де утворюється велика кількість диму, який не виходить на зовні.

Позивачка стверджувала, що зведена ОСОБА_4 будівля є самочинною, оскільки її будівництво відбувалось зі значним відхиленням від проекту, порушує вимоги будівельних норм та правил, а також негативно впливає на належний їй магазин, який не було реконструйовано відповідно до розробленого проекту, що призводить до його руйнування, внаслідок чого їй також завдано значну матеріальну та моральну шкоду, оскільки приміщення магазину пошкоджене та вона знаходиться у постійних переживаннях та відчуває негативні емоції з цього приводу.

Просила зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_1, магазину повсякденного попиту, що знаходиться по вул. М. Олімпіади, 26А в м Чернівці, шляхом перебудови, тобто зміни конструктивних та обємно-планувальних рішень (демонтаж частини будівлі) ТВК; замовити та виготовити в ліцензованій проектній організації проект на перебудову торгово-виставкового комплексу, шляхом зміни конструктивних та обємно-планувальних рішень (демонтаж частини будівлі); стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 267 137 грн, а також 50000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Не визнаючи позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_4 предявила зустрічний позов.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 перешкоджає їй як власнику 71/100 частки незавершеного будівництва ТВК у проведенні будівництва ТКВ та реконструкції магазину, просила зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкод у завершенні будівництва ТВК та забезпечити їй та будівельникам доступ до магазину для проведення реконструкції.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 267 137 грн та 10000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позову про зобовязання ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні власністю та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судових експертиз.

В апеляційній скарзіОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_1 та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Посилаються на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити частково з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням магазину позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що магазин зазнає негативного впливу через будівництво ТВК, яке самочинно здійснює ОСОБА_4 з відхиленням від проекту, позовні вимог у цій частині доведено, натомість відповідачкою не доведено, що шкода завдана не з її вини.

Частково задовольняючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок негативного впливу на власність позивачки магазин вона понесла також втрати немайнового характеру.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що згідно з пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині обсягу задоволення позову.

У справі встановлено, що на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку від 20 травня 2010 року ОСОБА_1 на праві власності належали земельні ділянки по вул. Московської Олімпіади, 26А в м. Чернівці площею 0,0410 га та площею 0,0273 га, за цільовим призначенням - для обслуговування магазину з продажу товарів повсякденного вжитку (а.с. 6-7, т. 1).

Відповідно до договору оренди землі від 09 грудня 2009 року, який діяв до 09 грудня 2014 року, ОСОБА_1 користувалась земельною ділянкою за вказаною вище адресою площею 0,0465 га (а. с. 8, т. 1).

Позивачці належить на праві приватної власності магазин товарів повсякденного попиту за адресою вул. Московської Олімпіади, 26А в м. Чернівці (а.с. 97, т. 1).

Встановлено, що 21 травня 2010 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачамиОСОБА_4, ОСОБА_5, з кожною окремо, укладено договори купівлі-продажу, відповідно до яких ОСОБА_1 продала ОСОБА_4 71/100 ідеальної частки незавершеної будівництвом будівлі ТВК за вказаною вище адресою, а ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_1 9/100 ідеальних частин указаної незавершеної будівлі (а.с. 11,12, т. 1).

Відповідно до договору купівлі продажу від 21 травня 2010 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0273 га для обслуговування магазину з продажу товарів повсякденного вжитку (а.с. 13, т. 1).

Вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заявлено з підстав здійснення відповідачкою самочинного будівництва ТВК, що спричинило пошкодження майна позивачки - магазину з продажу товарів повсякденного попиту за адресою м. Чернівці, вул. Московської Олімпіади, 26А.

З доводами позивачки у цій частині погодився суд першої інстанції.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги, що забудовником на етапі зведення фундаменту ТВК як і одноосібним власником фундаменту була позивачка ОСОБА_1

Про це свідчить виготовлений на імя позивачки робочий проект на будівництво ТВК, виданий дозвіл на виконання будівельних робіт №88/10 від 25 березня 2010 року (а.с. 14. т.1).

Правомірність розроблення та затвердження проекту, видачі дозволу позивачкою в установленому порядку не оспорювалася.

Згідно зі ст. 204 ЦК Україниправочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зі змісту договорів купівлі-продажу від 21 травня 2010 року, укладених між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, вбачається, що власником незавершеної будівництвом будівлі ТВК на час укладення договору була ОСОБА_1 (а.с. 11,12, т. 1).

Тому за можливу шкоду, завдану пошкодженням магазину з продажу товарів повсякденного попиту внаслідок зведення фундаменту ТВК відповідачка не може нести відповідальності, оскільки шкода у цій частині завдана позивачці не з вини ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У справі встановлено, що після укладення між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 М договорів купівлі-продажу від 21 травня 2010 року відповідачка ОСОБА_4 до серпня 2010 року з фактичної згоди ОСОБА_1 продовжувала будівництво ТВК, збудувавши два поверхи будівлі.

Це частково визнається позивачкою, стверджується змістом технічного висновку, виготовленого у вересні 2010 року (а.с.22-34, т. 1).

Водночас у справі встановлено, що у серпні 2010 року позивачка ОСОБА_1 ініціювала відкликання дозволу на будівництво ТВК, зажадала від ОСОБА_4 припинення подальшого будівництва ТВК.

Це стверджується листом ІДАБК у Чернівецькій області № 7/24/3-5/1288 від 11 серпня 2010 року (а.с.17-18, т. 1), протоколом та постановою в справі про адміністративне правопорушення (а.с. 15-16, т.1).

Встановлено, що після серпня 2010 року відповідачка ОСОБА_4 всупереч запереченням позивачки продовжила будівництво ТВК без належного дозволу, звівши пять поверхів будівлі.

Тому висновок суду першої інстанції про те, що в цей період і в цій частині будівництво є самочинним, й воно завдало шкоди магазину позивачки є обґрунтованими.

Відповідачкою ОСОБА_4 відповідно до правил ст. 1166 ЦК України не спростовано, що шкода, завдана магазину позивачки за період дії будівництва з серпня 2010 року завдана не з її вини.

Водночас, визначаючи розмір завданої матеріальної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Так, з висновку № 272 від 5 липня 2012 року судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що найбільш вірогідною причиною появи тріщин у магазині позивачки є порушення цілісності ґрунту під основою фундаменту магазину під час виконання земляних робіт по влаштуванню фундаментів під багатоповерхову будівлі ТВК та осідання цієї будівлі (а.с. 2-11, т.2).

Згідно висновку №383 від 30 травня 2014 року повторної судової інженерно-технічної експертизи слідує, що причиною виникнення тріщин у магазині позивачки є розташування нового будівництва у безпосередній близькості до існуючого магазину без розробки особливих заходів, вкладних у зниження впливу роботи ґрунту під існуючими фундаментами, додатковими навантаженнями від нового будівництва, що призвело до нерівномірного осідання ґрунту під існуючою будівлею магазину (а.с.215-226, т.2).

Указані висновки є обґрунтованими й такими, що відповідають матеріалам справи.

Наведене дає підстави зробити висновок, що пошкодження магазину мало місце як внаслідок влаштування фундаменту, що було зроблено з відома та згоди позивачки ОСОБА_1, так і внаслідок самочинної добудови відповідачкою ОСОБА_4, всупереч запереченням ОСОБА_1, будівлі ТВК з 3 по 5 поверхи.

У спірному випадку слід виходити з презумпції рівності такого впливу від двох згаданих факторів.

Тому, оскільки ступінь вини відповідачки ОСОБА_4 у завданні шкоди позивачці пошкодженням магазину складає 50 процентів, то з неї на користь позивачки слід стягнути не 267 137 грн, як визначено висновком № 1510 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 4 грудня 2015 року (а.с. 205-225, т.3), а 133 568 грн 50 коп. (50%).

Доводи апелянта ОСОБА_3 про недоведеність негативного впливу на магазин окремими факторами будівництва є необґрунтованими, оскільки вина відповідачки за вимогами про відшкодування шкоди презюмується.

Апелянт посилається на наявність й інших співвласників ТВК, у т.ч.ОСОБА_5, проте у справі встановлено, що саме неправомірними діями відповідачки ОСОБА_4 завдано шкоди позивачці.

Зважаючи, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив із негативного впливу на власність позивачки магазину з вини відповідачки ОСОБА_4 у повному обсязі, а не на 50 %, то відповідно підлягає зміні рішення суду першої інстанції в частині розміру морального відшкодування з 10 000 грн до 5 000 грн.

Решти доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 є необґрунтованими.

Рішення суду в частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_4про усунення перешкод та зобовязання вчинити дії є обґрунтованим й таким, що відповідає нормам матеріального права.

У справі встановлено, що між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_4, як співвласниками незавершеного будівництва ТВК відсутня згода щодо варіанту добудови спірної будівлі, а тому підстави для зобовязання ОСОБА_1 не чинити перешкод у добудові будівлі ТВК відсутні.

Підлягає відхиленню й апеляційна скарга ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю, суд першої інстанції виходив з безпідставності цих вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком як правильним по суті.

Позивачка ОСОБА_1 як спосіб усунення перешкод у користуванні магазином товарів повсякденного попиту, що знаходиться по вул. М. Олімпіади, 26А в м Чернівці, обрала покладення на ОСОБА_4 обовязку перебудови, тобто зміни конструктивних та обємно-планувальних рішень (демонтаж частини будівлі) торгово-виставкового комплексу; замовлення та виготовити в ліцензованій проектній організації проект на перебудову ТВК, шляхом зміни конструктивних та обємно-планувальних рішень (демонтаж частини будівлі).

По суті ці вимоги зводяться до необхідності спонукати відповідачку, як одного із співвласників незавершеного будівництва ТВК, до будівництва ТВК за новим проектом, який є відмінним від первинного проекту.

Проте такі вимоги суперечать нормі ч. 1 ст. 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю ОСОБА_1 заявлено в т.ч. на підставі ст. 376 ЦК України, відповідно до частини 7 якоїу разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Відповідно до робочого проекту на будівництво ТВК будівля магазину товарів повсякденного попиту підлягає реконструкції й має бути зблокованою з будівлею ТВК.

Натомість позивачкою ОСОБА_1 заявлено вимоги не про покладення на відповідачку обовязку проведення конкретно визначеної перебудови, спрямованої на приведення будівництва до умов проекту, а до ведення будівництва за новим проектом, який не виготовлений і який має бути узгоджений всіма учасниками спільної часткової власності.

За наведених обставин та норм права, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні вказаних позовних вимог.

Апелянт ОСОБА_2 посилається на неправильність висновку суду першої інстанції про те, що вимоги позивачки ОСОБА_1 зводяться до знесення будівництва ТВК, а не до перебудови.

Такий висновок суду першої інстанції є дійсно помилковим та передчасним, проте це не вплинуло на правильність по суті вирішення позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

В апеляційній скарзі представник позивачки зазначає, що судом першої інстанції не стягнуто витрати за проведення експертиз повторної судової інженерно-технічної експертизи №383 від 30 травня 2014 року у розмірі 11776 грн та будівельно-технічної експертизи від 5 вересня 2014 року № 709 у розмірі 3248 грн.

Проте прийняте рішення у цій частині судом першої інстанції мотивовано, в т.ч. враховуючи те, що указані дослідження стосувалися розгляду вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, у задоволенні якої відмовлено.

Решта доводів апеляційної скарги представника позивачки, якими звертається увага на неналежне мотивування прийнятого рішення у частині відмови у позові, з огляду на правильність по суті вирішення відповідної вимоги, не дають підстав для скасування рішення в оскаржуваній частині.

У звязку зі зміною рішення суду першої інстанції, відповідно до правил ч. 5 ст. 88 ЦПК України, підлягає зміні розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись пп. 1, 3 ч. 1 ст. 307, пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 березня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди змінити в частині обсягу задоволення позову.

Позов ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 133568 (сто тридцять три тисячі пятсот шістдесят вісім) гривень 50 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (пять тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1473 (тисячу чотириста сімдесят три) гривні 49 коп. - витрат зі сплати судового збору, 6750 (шість тисяч сімсот пятдесят) гривень витрат, повязаних з проведенням судової експертизи.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. Б. Перепелюк

ОСОБА_6