Справа № 369/3182/16-ц
Провадження № 2/369/1913/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконним рішення ради, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконним рішення ради.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що він 25 січня 2016 року звернувся до ОСОБА_2 міської ради Київської області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,10 га, розташованої в Київській області, Києво-Святошинського району, місто Боярка, біля земельної ділянки кадастровий номер :01:053:0006, площею 0,029 га, цільове призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

До вказаного клопотання Позивач додав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Крім того, Позивач долучив до клопотання копію паспорта громадянина України та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру.

16 лютого 2016 року ОСОБА_2 міська рада Києво-Святошинського району Київської області на пленарному засіданні відмовила у прийнятті рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у м. Боярка гр. ОСОБА_1І.» у звязку з відсутністю плану зонування або детального плану території міста Боярка, згідно із додатком до якого була включено розгляд заяви.

На думку Позивача, рішення ОСОБА_2 міської ради від 16 лютого 2016 року в частині відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 прийняте з порушенням норм чинного законодавства України, яке регулює питання передання земельної ділянки у власність із земель державної або комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації.

Так, при прийнятті рішення про відому у задоволенні клопотання ОСОБА_1, на думку Позивача, ОСОБА_2 міська рада Київської області не дотрималась .ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України) в тій частині, що відмова у наданні Позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є немотивованою, оскільки у письмовій відповіді ОСОБА_2 міської ради, що була направлена на адресу Позивача 16 лютого 2016 року не зазначено законних мотивів, підстав чи умов для відмови сесії міської ради у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Крім того, з метою захисту власних прав та інтересів Позивач змушений був звертатися за правовою допомогою, вартість якої становила 6 000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги за № 10 від 30.03.2016 року та актом здачі-приймання виконаних робіт.

Позивач просив суд визнати незаконним рішення ОСОБА_2 міської ради Київської області від 16 лютого 2016 року в частині відмови в задоволенні клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0, 10 га, в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує права гр. ОСОБА_1; зобовязати ОСОБА_2 міську раду повторно переглянути клопотання від 25 січня 2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,10 га та прийняти відповідне рішення; стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн. та суму судового збору в розмірі 551,20 грн., а всього 6 555,20 грн.

В судовому засіданні представники Позивача просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача заперечував проти заявленого позову.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Статтею 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, 25 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 міської ради Київської області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,10 га, розташованої в Київській області, Києво-Святошинського району, місто Боярка, біля земельної ділянки кадастровий номер :01:053:0006, площею 0,029 га, цільове призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

До вказаного клопотання Позивач додав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Крім того, Позивач долучив до клопотання копію паспорта громадянина України та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру.

16 лютого 2016 року ОСОБА_2 міська рада Києво-Святошинського району Київської області VII скликання рішенням № 5/189 вирішила відмовити гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,100 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Боярка у звязку з відсутністю плану зонування або детального плану території міста Боярка, затвердженого відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно вимог п. п. а), б) ст. 12 Земельного кодексу України (далі ЗК Ураїни) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність.

За правилами п. в) ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно вимог ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

За правилами ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі не тільки з посиланням на Закон, а й викладенням мотивів відмови, а також із розясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що подане ОСОБА_1 клопотання щодо надання йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд було предметно розглянуто на сесії міської ради та прийнято по ньому відповідне рішення, аргументуючи свою відмову у задоволенні клопотання тим, що відсутній план зонування або детальний план міста Боярка, що враховуючи положення ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» унеможливлює задоволення вимог заявника. Отже, розглядаючи звернення ОСОБА_1 ОСОБА_2 міська рада Києво-Святошинського району Київської області діяла в межах чинного законодавства та наданих їй повноважень.

Оскільки судом встановлено, що подане клопотання ОСОБА_1 розглянуте ОСОБА_2 міською радою по суті та прийнято по ньому відповідне рішення, підстави для його повторного розгляду відсутні.

Рішення ради № 5/189 від 16.02.2016 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Боярка гр. ОСОБА_1І.» прийнято з чітким дотриманням вимог чинного законодавства України, керуючись ст. 26 Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, 116, 118 ЗК України, п. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» без будь-яких порушень.

Вказане рішення ради є обґрунтованим, ухвалене з посиланням на положення закону, підстав передбачених законом, щодо визнання протиправними дій Відповідача стосовно відмови Позивачу у задоволенні його клопотання, суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подане Позивачем клопотання про отримання безоплатно у власність земельної ділянки розглянуте Відповідачем в спосіб та порядок передбачений чинним законодавством України, протиправності оскаржуваних Позивачем дій та рішення ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району Київської області судом не встановлено

Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір, стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та ст. ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 116, 118 Земельного кодексу України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та керуючись ст. ст 3, 4, 10, 11, 15, 59, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконним рішення ради відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів, починаючи з дня наступного після його проголошення.

Суддя А.Я. Волчко