АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/8568/15-ц 22-ц/774/2103/К/16
Справа № 214/8568/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2103/К/16 суддя Ковтун Н.Г.
Категорія - 19 (ІV) Доповідач Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 листопада 2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійним та витребування безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (надалі - ТОВ «ЛК «Ваш Авто») про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійним та витребування безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позову зазначив, що 07 листопада 2015 року між ним та ТОВ «ЛК «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу № 001361 (надалі - договір), предметом якого є транспортний засіб марки «Chery Tiggo», й на виконання договору нимцього ж дня сплачено відповідачу адміністративний платіж в сумі 25515 грн.

Оскільки при укладенні договору ним не було підписано Додаток № 3 «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів», який є невідємною його частиною, а підписані ним Додаток №1 «Графік сплати авансового внеску» та Додаток № 2 «Спеціфікація» не містять повної та достовірної інформації про фінансові послугу, які надаються відповідачем, то вважає, що його права як споживача на отримання повної та достовірної інформації про фінансові послуги порушені, при укладенні договору не досягнуто згоди щодо усіх істотних його умов.

У звязку з чим, позивач просив суд визнати договір фінансового лізингу № 001361 від 07.11.2015 року недійсним, стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на його користь безпідставно набуте майно - грошові кошти в сумі 25515 грн., сплачену банківську комісію в розмірі 255,15 грн., три відсотки річних за час користування безпідставно збереженими грошовими коштами в розмірі 39,85 грн., суму одержаних доходів чи доходів, які могли бути отримані ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» за час користування грошовими коштами в сумі 25515 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуте майно, а саме: грошові кошти в сумі 25515 грн., три відсотки річних за час користування безпідставно набутими грошовими коштами в сумі 39,85 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на користь держави 255,15 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «ЛК «Ваш Авто», посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування судом обставин по справі, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Так, на думку відповідача, судом не враховано, що на момент укладення договору, сторони в належній формі досягли згоди щодо всіх його істотних умов та взяли на себе певні зобов'язання, позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача, порядок їх надання, сплати коштів за укладеним договором. Не досліджено судом умов укладеного договору, ст.10 якого визначає порядок сплати, розмір лізингового платежу та умови підписання сторонами Додатку № 3 до договору. Вважає, що суд неправильно застосував положення ст. 1212 ЦК України до врегулювання спірних правовідносин, оскільки її правила застосовуються тоді, коли майно передано на виконання юридично ще не укладеного договору, в той час як чинний договір є достатньою та належною підставою набуття майна (отримання грошей).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «ЛК «Ваш Авто» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи з доводів апеляційної скарги, рішення суду оскаржується в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на його користь 25515 грн., а також трьох відсотків річних за час користування безпідставно збереженими грошовими коштами в розмірі 39,85 грн.

Отже, з урахуванням наведеного та положень ч.1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів здійснює перевірку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 07 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛК «Ваш Авто» підписано договір № 001361 фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб марки «Chery Tiggo» вартістю 10456,97 дол. США, що становить 255150 грн. (а.с. 7-12).

У цей же день, 07 листопада 2015 року позивачем на виконання умов укладеного договору здійснено адміністративний платіж шляхом перерахування грошових коштів в сумі 25515 грн. на розрахунковий рахунок відповідача (а.с. 14).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір не можна вважати укладеним, оскільки сторонами при його підписанні не було узгоджено та підписано Додаток № 3 «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між сторонами», який є невідємною частиною договору і містить суттєві умови щодо виконання договору, розміру лізингових платежів, а тому грошові кошти, отримані відповідачем від позивача як адміністративний платіж є безпідставно набутим майном й підлягають поверненню позивачу у відповідності до вимог ст. 1212 ЦК України, а також на користь позивача підлягає стягненню три відсотки річних за користування такими коштами. Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Проте, погодитися з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 колегія суддів не може з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи спір між сторонами виник з приводу законності набуття майна грошових коштів в розмірі 25515 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що 07 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛК «Ваш Авто» підписано договір № 001361 фінансового лізингу.

За своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи різних договорів, зокрема лізингу, оренди (найму), купівлі-продажу, поставки, й відносини, що виникають з договору фінансового лізингу регулюються положеннями ЦК України про лізинг, оренду (найм), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно ч.1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Загальні підстави укладення договору встановлені ч.1 ст. 638 ЦК України, відповідно до якої, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов.

Згідно із ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, підписавши договір фінансового лізингу без будь-яких зауважень чи застережень, позивач у справі добровільно погодився із його змістом, в тому числі з його умовами, визначивши, зокрема предмет лізингу транспортний засіб марки «Chery Tiggo», комплектація Comfort, з обємом двигуна 1,8, бензиновим типом двигуна, механічним типом КПП, приводом 4х2 ; строк дії договору 78 календарних місяців, але у будь-якому випадку до повного виконання зобовязань сторонами за даним договором; строк лізингу, який починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання акту його приймання-передачі та закінчується через 60 календарних місяців; розмір лізингових платежів - 162,79 дол. США, що в гривневому еквіваленті на момент укладення договору становить 3972,076 грн. та порядок щомісячної їх сплати (п.1.1. ст. 1, п.2.1, 2.2. ст. 2, ст. 10 договору).

Крім того, сторонами підписано Додатки до договору, які у відповідності до п. 16.13 ст. 16 договору є невідємною його частиною, Додаток № 1, в якому визначено вартість предмета лізингу, графік сплати авансового платежу та Додаток № 2 який визначає специфікацію предмета лізингу (а.с. 15,16).

У п. 17.3 ст. 17 договору зазначено, що підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін зі всіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього.

Що стосується Додатку № 3, яким визначається графік сплати лізингових платежів, то у відповідності до п.10.4 ст. 10 обовязок з його підписання виникає у разі зміни вартості предмета лізингу. Підписати цей Додаток сторони зобовязані до купівлі транспортного засобу.

Однак, не дослідивши змісту договору та його окремих положень у взаємозвязку, на що обґрунтовано посилається відповідач в апеляційній скарзі, суд не врахував, що сторони в момент укладення договору фінансового лізингу досягли згоди з усіх істотних його умов, в тому числі розміру та порядку сплати лізингових платежів, підстав та порядку підписання Додатку № 3 до договору, зафіксувавши свою згоду письмово та затвердивши її своїми підписами на кожній сторінці укладеного договору.

Сама ж по собі відсутність укладеного між сторонами Додатку № 3 до договору на момент його укладення, за умови погодження сторонами всіх істотних його умов не створює жодних правових наслідків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанцій вказаного не врахував, як і не врахував того, що позивачем заявлено вимогу про визнання договору недійсним, помилково визнав його неукладеним, за відсутності предявленої вимоги про це.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для визнання недійним спірного договору, колегія суддів погоджується з такими доводами й вважає, що підстави для визнання укладеного між сторонами договору фінансового лізингу недійсним, відповідно до вимоги позивача, за положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні, оскільки вказаний Закон передбачає визнання недійним укладеного договору тільки тоді, якщо такий договір містить несправедливі умови (ст. 18 Закону). Позивачем не доведено, що під час укладення договору у звязку з не підписанням Додатку № 3 до нього відповідачем порушено принцип добросовісності, що вказувало б на наявність несправедливих умов в розумінні ч.2 ст. 18 цього Закону.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача й вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність між сторонами договірних відносин та наявність підстав для застосування ст. 1212 ЦК України, що є підставою для скасування ухваленого у справі рішення в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, за змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, а також зобовязання є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11, ст. 509 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК України.

Отже, чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей), а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування судом до них положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, оскільки набуття однією зі сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не є безпідставним.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України в ухвалених ним постановах від 02.10.2013 року у справі № 6-88цс13 та від 24.09.2014 року у справі № 6-122цс14, який у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковим до врахування судами загальної юрисдикції при виборі норми застосування матеріального права.

Матеріалами справи підтверджено, що грошові кошти в сумі 25515 грн., які становлять вартість предмету лізингу у відповідності до Додатку № 2, перераховані позивачем відповідачу на виконання укладеного між ними договору фінансового лізингу, який на момент сплати грошових коштів вже був укладений та підписаний сторонами.

Вказане підтверджує, що відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, а саме підписаного сторонами договору фінансового лізингу.

Крім того, зазначені грошові кошти не передавались у власність чи користування відповідача, а були отримані ним як предмет договору з метою подальшого придбання у власність транспортного засобу з переданням його у користування позивачу на умовах й в строк, визначений договором.

Отже, висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення на його користь 25515 грн., а також трьох відсотків річних в розмірі 39,85 грн. в порядку ст.1212 ЦК України є помилковим.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів,трьох відсотків річних, стягнення судового збору - скасуванню з підстав, передбачених п.1, п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України у звязку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в позові.

В частині відмови в задоволенні позову рішення суду не оскаржувалося.

У відповідності до вимог ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 606,11 грн. (а.с. 83).

Враховуючи те, що у відповідності до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача», позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, останній в розмірі 551,20 грн. за подання позовної заяви підлягає компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1, 2 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про стягнення грошових коштів та трьох відсотків річних за користування безпідставно набутим майном, стягнення судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про витребування безпідставно набутого майна - грошових коштів в розмірі 25515 грн., трьох відсотків річних за користування безпідставно збереженим майном в розмірі 39,85 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» судовий збір у сумі 606,11 грн.

Судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 551,20 грн. підлягає компенсації за рахунок держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_2