Номер провадження: 22-ц/785/5369/16
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Гірняк Л.А.,

суддів: Калараш А.А.,

Заїкін А.П.,

при секретарі: Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27.04.2016 року, у справі за поданням відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И Л А:

27.04.16 року відділ державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області (далі - ВДВС Біляївського МУЮ) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 паспорт серії НОМЕР_2, виданий Шевченківським РВ Приморського ВМ УМВС України в Одеській області 27.03.2003 року, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання боргових зобов'язань за виконавчим листом № 45742978 про стягнення з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 2 970 278,12 грн.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування даної ухвали та ухвалення нової, про задоволення подання, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 не з'явилась. На адресу ОСОБА_4, яка міститься в матеріалах справи, була надіслана судова повістка. При цьому ОСОБА_4 . була повідомлений про час і місце судового засідання в порядку, передбаченому абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки за зареєстрованою адресою проживання вона не проживає (а.с.159-160).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що представник ВДВС Біляївського МУЮ не надав суду доказів ухилення боржника ОСОБА_4 від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, а також не вбачається обґрунтованості припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню рішення суду та, що взагалі є підстави вважати, що ОСОБА_4 має намір виїхати за кордон.

Однак, з таким висновком суду погодитись на можна, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 липня 2010 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «СоцКомБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 970 278,12 грн.

21 березня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси на виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист.

28 травня 2014 року за договором купівлі-продажу ПАТ КБ «СоцКомБанк» передало свої права вимоги по вказаному судовому рішенні ОСОБА_6.

24 липня 2014 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_6 передала свої права вимоги по вказаному судовому рішенню ОСОБА_7.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2014 року була проведена заміна стягувача з ПАТ КБ «УкрСоцБанк» на ОСОБА_3 та останній було поновлено строк для пред'явлення виконавчого документа № 2-05341/10 від 21 березня 2014 року до виконання.

Таким чином, стягувачем за вищевказаним судовим рішенням суми боргу у розмірі 2 970 278,12 грн. стала ОСОБА_3

09 грудня 2014 року державним виконавцем ВДВС Біляївського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-5341/10, виданого 21 березня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження 09.12.2014 року, за вих. №54845. Проте, ігноруючи постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик державного виконавця, боржник до відділу державної виконавчої служби не з'явився.

Того ж дня, за заявою стягувача постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника.

09.12.2014 року державним виконавцем направлені запити до реєструючих установ.

16.12.2014 року державним виконавцем на підставі ст. 28 Закону винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

20.01.2015 року державним виконавцем відділу здійснено вихід за місцем реєстрації боржника: АДРЕСА_1, та було встановлено, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає, зі слів сусідів, має намір виїхати за кордон на постійне місце проживання з метою ухилення від сплати боргів, про що складено відповідний акт у присутності представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9

Крім того, державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик на прийом до відділу на 22.01.2015 року, проте, боржником вказаний виклик було проігноровано.

Згідно з довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна за боржником зареєстрована ? частина домоволодіння та земельна ділянка площею 0,057 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1

17.02.2015 року державним виконавцем відділу здійснений повторний вихід за адресою: АДРЕСА_1 яким встановлено, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає, зі слів сусідів, з'являється дуже рідно, про що складений відповідний акт.

Державним виконавцем направлено виклик на прийом до державного виконавця на 19.02.2015 року, проте боржник за вказаним викликом не з'явився.

17.02.2015 року державним виконавцем відділу повторно здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1, яким встановлено, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає, зі слів сусідів боржника, планує виїхати за кордон, про що складено відповідний акт.

Державним виконавцем направлено виклик на прийом до державного виконавця на 19.02.2015 року, проте, боржник за вказаним викликом не з`явився.

17.03.2015 року державним виконавцем направлено запит до УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

23.03.2015 року державним виконавцем відділу повторно здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 яким встановлено, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає, зі слів сусідів боржника за зазначеною адресою з'являється рідко та планує виїхати за кордон, про що складено відповідний акт.

Того ж дня державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик на прийом до відділу на 26.0.2015 р., проте на цей виклик боржник не з`явився.

Згідно довідки центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів від 27.03.2015 року №586 за боржницею зареєстровано автотранспортний засіб: OVERLANDER ST-30-3A, державний номер НОМЕР_3 свідоцтво про реєстрацію ВНС - 116472.

16.04.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про оголошення розшуку вищезазначеного транспортного засобу. Проте інформації щодо наслідків виконання постанови до відділу не надходили.

08.02.2016 року державним виконавцем на адресу Відділу безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУ поліції в Одеській області скеровано запит щодо результатів розгляду постанови про розшук автотранспортних засобів. Проте, станом на теперішній час, відповіді так і не отримано.

31.03.2015 року державним виконавцем відділу повторно здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 яким встановлено, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає, зі слів сусідів, з'являється дуже рідно, про що складений відповідний акт.

Державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик на прийом до державного виконавця на 02.04.2015 року, який знову ж таки був проігнорований боржником.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 16.03.2016 року оголошений розшук ОСОБА_4. (а.с. 136).

З огляду на вищевикладене, з матеріалів справи безспірно вбачається злісне ухилення ОСОБА_4 від виконання судового рішення щодо її грошових зобов'язань та про те, що боржником не були прийняті міри щодо добровільної реалізації вказаного нерухомого майна та погашення заборгованості.

Відсутність інших дієвих заходів впливу на боржника для забезпечення виконання виконавчого листа №2-5341/10 фактично унеможливлює виконання рішення суду.

Доводи апелянта про те, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував ні обставин справи, ні судову практику Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, є слушними і обгрунтованими.

Так, згідно цієї практики на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, зроблені на підставі формального підходу до розгляду справи, а також неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та постановлення нової.

У відповідності до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може грунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

У цій частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 995 004 ) (РИМ, 04.ХІ.50; далі - Конвенція).

Таким чином, у мотивувальній частині рішення необхідно наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч. З, 4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання пункту 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 р. № 261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішенням судів, та на виконання спільного листа Міністерство юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 № 25-32/463 № 25-5347, а також з метою роз'яснення окремих норм законодавства Міністерством юстиції України повідомляється наступне.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта України, який має паспорт, може тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Частиною 4 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що виїзд з України іноземця та особи без громадянства може бути відкладено до виконання ним майнових зобов'язань перед фізичними та юридичними особами в Україні.

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції представником апелянта надано копію ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 16 березня 2016 року про оголошення розшуку боржника ОСОБА_4, що в свою чергу додатково свідчить про ухилення її від виконання судового рішення та можливого виїзду за межі України, що утруднить або зробить неможливим виконання цього рішення (а.с.54-55).

Судовою колегією встановлено, що боргові зобов'язання стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_10 котрі є подружжям.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 09.06.2016 року тимчасово обмежено виїзд ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу (а.с. 56-61).

При цьому боржником є подружжя, зареєстровані за однією адресою, однак ухиляються від виконання рішення суду щодо погашення боргових зобов'язань.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, ухвалу постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання ВДВС Біляївського МУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 задовольнити.

Керуючись ст.ст.218, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 скасувати.

Постановити нову увалу, якою подання відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ІПН НОМЕР_1, проживаючої в АДРЕСА_1, до виконання нею своїх зобов'язань, покладених рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.07.2010 року, яке вступило в законну силу 30.07.2010 року, у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу.

Виконання ухвали покласти на Адміністрацію Державної прикордонної служби України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.А.Гірняк

А.А.Калараш

А.П.Заїкін