У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" (далі - ПАТ "Європейський газовий банк") і, посилаючись на Закон України "Про захист прав споживачів", просив захистити його права, як споживача банківських послуг, визнавши недійсним кредитний договір укладений сторонами 01 червня 2007 року за №28-010607, за яким позивач отримав кредитні кошти у розмірі 37 500 доларів США.

Послався на те, що указаний кредитний договір в силу ст.ст.215,203 ЦК України є недійсним з моменту його підписання, оскільки укладений з порушенням конституційних прав позивача, як споживача банківських послуг. При укладенні указаного договору, в порушення п.2 ч.1 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", банк не надав йому, як споживачу фінансових послуг, у письмовому вигляді повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору.

Банк додатковими угодами до договору від 01 червня 2007 року за №28-010607 включив положення, які відповідно до ст.ст.11,18 Закону України "Про захист прав споживачів" є несправедливими, оскільки містять умови про зміни у витратах, враховуючи додаткові нарахування, у зв'язку з чим безпідставно збільшився відсоток за користування кредитними коштами. Має місце дисбаланс нарахування відсотків та тіла кредиту. Графік погашення кредиту не видавався.

Надаючи кредит в іноземній валюті, Банк не попередив його як споживача, про валютні ризики, які покладаються на споживача під час виконання кредитних зобов'язань. Банк йому не надав інформацію щодо методики, яка використовується для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом.

Позивач вважав, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Крім того, позивач послався на невідповідність спірного кредитного договору вимогам постанови Правління НБУ від 10 травня 2007 року №168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", що також є підставою для визнання кредитного договору від 01 червня 2007 року за №28-010607 недійсним.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди дійшли правильних висновків про те, що сторонами при укладанні кредитної угоди дотримані вимоги, встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України, які є необхідними для чинності правочину чи окремих його частин.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» про визнання недійсним кредитного договору, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ