Справа № 368/1676/15-ц Головуючий у І інстанції Кириченко В. І.
Провадження № 22-ц/780/5957/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 15.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лівінського С.В.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля, поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2, який збільшила в ході розгляду справи та обґрунтовувала тим, що за час шлюбу з відповідачем було придбано автомобіль марки «NISSAN PRIMERA», який проданий відповідачем без її відома та згоди і вартість вказаного автомобіля на момент продажу становила 170400 грн. 67 коп.

Також було придбано торгівельний кіоск 3,0м х 3,0 м вартістю 25000 грн. та торгівельний кіоск 2,5м х 3,0 м вартістю10000 грн. Кіоски знаходяться на території Кагарлицького комунального ринку за адресою: м. Кагарлик, вулиця Незалежності,15а.

Після розірвання шлюбу відповідач не бажає добровільно поділити майно. Їхні частки є рівними у вказаному майні по ? частині.

Вважала, що вказане майно є неподільними речами, а тому їй ( позивачці) слід присудити грошову компенсацію і тому просила суд стягнути з відповідача на її користь 102700 грн. 34 коп. грошової компенсації.

В судовому засіданні позивачка збільшила позовні вимоги, пославшись на те, що спільним сумісним майном подружжя є також електродриль, болгарка, газова горілка, набір гайкових ключів, набір викруток, два рибацькі спінінги, сокира, молоток, рибацьке крісло, обігрівач «Уфо», бензокосарка, алюмінієвий бідон. і в рахунок вартості 1/2 частини у вказаному спільному майні подружжя просила суд стягнути з відповідача на її користь 3025 грн.

ОСОБА_3 позов обґрунтувала тим, що відповідачем було продано автомобіль без її згоди і цей договір від 13.06.2015 року виходить за межі дрібного побутового. А тому на підставі ст.65 ч.2 СК України слід визнати недійсним договір купівлі - продажу автомобіль «NISSAN PRIMERA», 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

У вересні 2016 ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, який обґрунтовував тим, що за час спільного проживання подружжям також було придбане наступне майно: кухня, мікрохвильова піч, холодильник, морозильна камера, крісло розкладне, кухонний стіл, меблевий куточок кухні, три телевізори, електроплита, диван двоспальний, килим підлоги, диван розкладний, столик компютерний, шафа, крісло компютера, пральна машина, душова кабіна, раковина, дзеркало, тумбочка, бойлер, факс, а всього майна на загальну суму 98600 грн. Частки у вказаному майні є рівними. Просив поділити в натурі вказане майно з виділом йому майна на 28700 грн. та сплатою йому позивачкою за первісним позовом грошової компенсації.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року первісний позов і зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності та виділено в натурі торгівельний кіоск розміром 3,0м х 3,0 м вартістю 18883 грн., що знаходиться у розпорядженні ОСОБА_2 і розташований на території Кагарлицького комунального ринку за адресою: м. Кагарлик, вулиця Незалежності,15а.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 47583 грн. 50 коп. компенсації за використані від продажу автомобіля кошти без згоди дружини.

В решті позову і зустрічного позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті його позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції відійшов від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, а саме, що ОСОБА_2 використав 114050 грн. від продажу автомобіля, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, без згоди дружини, не в інтересах сімї і тому визнав за ОСОБА_3 право власності та виділив внатурі торгівельний кіоск розміром 3,0м х 3,0 м вартістю 18883 грн., що знаходиться у розпорядженні ОСОБА_2 і розташований на території Кагарлицького комунального ринку за адресою: місто Кагарлик, вулиця Незалежності,15а.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 02 грудня 2003 року сторони уклали шлюб, який розірвано рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 22 червня 2015 року.

За час шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_2 за спільні кошти придбали торгівельний кіоск розміром 3,0м х 3,0 м вартістю 18883 грн. згідно накладної та квитанції від 17 червня 2011 року на імя ОСОБА_2, які подані позивачем, що знаходиться у розпорядженні ОСОБА_2 і розташований на території Кагарлицького комунального ринку за адресою: м. Кагарлик, вулиця Незалежності,15а. Вказане підтверджується довідкою ринку про наявність вказаного майна.

Також 1 липня 2014 року вони придбали згідно реєстраційної картки ТЗ автомобіль «NISSAN PRIMERA», 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_1. Вказане майно відповідно до ст.60 ч.1 СК України є спільним сумісним майном подружжя.

Вказаний автомобіль ОСОБА_2 продав ОСОБА_4 13.06.2015 року і вартість вказаного автомобіля згідно довідки рахунку від вказаної дати становила 114050 грн. ОСОБА_2 при продажу автомобіля діяв не в інтересах сімї, що стверджується рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 22.06.2015 року про розірвання шлюбу, яким встановлено, що чоловік і дружина близько місяця не підтримують шлюбно - сімейних відносин і не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Доказів на підтвердження витрачання вказаних коштів відповідачем не надано.

За ч.2 ст.70 СК України суд при вирішенні спору про поділ майна подружжя відступає від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, а саме, що ОСОБА_2 використав 114050 грн. від продажу автомобіля, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, без згоди дружини, не в інтересах сімї і визнає за ОСОБА_3 право власності та виділяє в натурі торгівельний кіоск розміром 3,0м х 3,0 м вартістю 18883 грн., що знаходиться у розпорядженні ОСОБА_2 і розташований на території Кагарлицького комунального ринку за адресою: м. Кагарлик, вулиця Незалежності,15а. При цьому частка позивача у вказаному майні збільшена на 1/2 частину вартістю 18883:2=9441 грн. 50 коп.

На підставі ч.1 ст.65 СК України суд вірно вважав необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 47583 грн. 50 коп. компенсації за використані від продажу автомобіля кошти без згоди дружини з розрахунку 114050 грн. : 2= 57025 грн. - вартість 1/2 частки автомобіля. 57025 9441 грн. 50 коп.=47583 грн. 50 коп.

Відсутність згоди дружини на продаж автомобіля сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного ОСОБА_2 без згоди другого з подружжя недійсним. Відповідно до п.6 ст.3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено серед іншого і добросовісність. Відповідно до ч.2 ст.369, та ч.2 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто, належить довести, що ОСОБА_4 знав, або мав знати, що продавець автомобіля не отримав згоди на це другого з подружжя. Але позивач не довела цієї обставини і тому суд першої інстанції вірно вважав необхідним відмовити у вимогах про визнання договору недійсним.

За ст.60 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 не довів, що спірне побутове майно, на яке він вказав в зустрічному позові, придбано під час шлюбу, так як не надав доказів на підтвердження вказаної обставини. Гарантійні талони подано на інше майно. Також не довів, оскільки не надав жодних доказів, що вказане майно має якусь матеріальну цінність , незважаючи на розяснене право заявити клопотання про проведення експертизи з цього питання і що тим самим порушуються його права на спільне сумісне майно подружжя. Також не довів, що автомобіль придбано за його кошти, так як не надав доказів на підтвердження вказаної обставини.

Відповідно до ст.60 ЦПК України позивачка не довела, що у відповідача є частина спірного майна, яке він забрав, так як ця обставина не визнається, а висновок по зверненню ОСОБА_3 від 7.09.2015 року не є допустимим доказом відповідно до ст.59 ч.1 ЦПК України, так як складання такого процесуального документа без внесення відповідних відомостей по заяві про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань протирічить вимогам ст.214 КПК України і не передбачено КПК України та не містить перелік майна, на який вказує позивач.

Також відповідно до ст.60 ЦПК України позивач не довела, що за час шлюбу було придбано торгівельний кіоск вартістю 10000 грн., так як не надала доказів на підтвердження вказаної обставини і ця обставина не визнається відповідачем.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: