Справа № 361/7670/15-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/3024/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала наступним:

Рішенням суду від 04 вересня 2012 року розірвано її шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Зазначала, що певний час відповідач сплачував аліменти в середньому розмірі 1600 грн. щомісячно, але на час подачі позову виплати припинив. У зв'язку з наведеним просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що він у добровільному порядку сплачує аліменти на утримання дитини і в подальшому не відмовляється від їх сплати в розмірі 1600 грн., що становить більше ніж ? частина його доходу. Також зазначає, що хоча восени 2015 року у нього й виникла заборгованість по сплаті аліментів, на даний час така заборгованість відсутня. За таких умов вважає, що спір, який може бути предметом позову, відсутній.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до положень ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, аліменти визначаються у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише у разі, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, або ж частину доходу одержує в натурі (ст. 184 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи, і це визнавали обидві сторони по справі, після розлучення відповідач сплачував позивачу кошти на утримання дитини в добровільному порядку відповідно до домовленості між ними. В той же час за період з вересня по грудень 2015 року відповідач таких коштів позивачу не надавав. Таким чином колегія суддів вважає, що хоча в подальшому відповідач й поновив виплату коштів на адресу позивача, на час предявлення позову (04 листопада 2015 року) у сторін існував спір з приводу коштів на утримання їх дитини, відтак у позивача були наявні правові підстави для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. За таких умов колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову такими, що відповідають матеріалам справи та вимогам закону. При цьому дане рішення жодним чином не обмежує прав відповідача сплачувати аліменти у розмірі, більшому від визначеного судом, за наявності такого бажання у нього, як на тому він наголошував в своїй апеляційній скарзі.

У відповідності до положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому сплата відповідачем аліментів після предявлення позову не скасовує вищевказане правило, однак сплачені суми мають бути враховані при виконанні рішення суду. Таким чином права відповідача даними обставинами жодним чином не порушуються. Не знайшли свого підтвердження й посилання апелянта на нерегулярний мінливий його дохід, оскільки відповідно до наявних у справі матеріалів він має постійне місце роботи та регулярно отримує заробітну плату.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й посилання апелянта на те, що він неодноразово намагався досягнути згоди з позивачем з питання утримання дитини в добровільному порядку, вони досягли такої згоди, однак не оформили її відповідним чином. Доказів наявності домовленості представлено до суду не було, та й сам факт, що позивач скористалась своїм правом звернення до суду, свідчить про наявність спору між сторонами.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, відтак передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду при апеляційному розгляді колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_5