Провадження № 2-о/127/369/16
У Х В А Л А

14.06.2016 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Вінницької районної ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що її батько ОСОБА_2 займав протягом 1941-1944 років адміністративну посаду старости (голови) села Хижинці, а також, що її мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 січня 1945 року по 1 січня 1955 року проживала в селі Хижинці у власному будинку, який відповідно до вироку, конфісковано не було.

Вказана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки заявником не зазначено про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" звернуто увагу на те, що суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно (ст.105 ЦК) чи зареєстровано за іншою особою.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Також п. 4 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Крім того, позивачем обєднано декілька самостійні вимоги немайнового характеру, однак судовий збір сплачено в меншому розмірі ніж встановленого Законом України «Про судовий збір», що набрав чинності 01.11.2011 року, із внесеними змінами станом на 01.01.2016 рік та надано копію квитанції про сплату судового збору, а не оригінал.

В п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Відповідно до п. 1.2.2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір з розрахунку 0,4 розмір мінімальної заробітної плати, що становить 551,20грн.

Відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 -120 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє заявнику і надає йому строк для усунення недоліків.

Вищевказане не позбавляє права на звернення до суду із заявою, однак вимагає усунення зазначених у ній недоліків.

Таким чином, суд вказує заявнику про необхідність усунення недоліків та розяснює, що у разі виправлення зазначених недоліків в межах строку, визначеного суддею, заява вважатиметься поданою в день первісного її подання. Інакше заява вважатиметься неподаною і буде повернена заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Вінницької районної ради, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху та надати заявнику пятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду, для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: