У Х В А Л А

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І., -

розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року в справі за позовом прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Української міської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання незаконними та скасування рішення та державних актів на право власності на земельні ділянки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2014 року позовні вимоги прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації задоволено. Визнано незаконними та скасовано рішення Української міської ради Обухівського району Київської області 30 сесії 5 скликання від 29 травня 2007 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1, в частині затвердження проекту громадянам - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 Визнано недійсним виданий ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00317 від 11 квітня 2011 року з кадастровим номером НОМЕР_2 та скасовано його державну реєстрацію. Витребувано на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0,4602 га, вартістю 891 650,90 грн з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за державою право власності на земельну ділянку загальною площею 0,4602 га, вартістю 891 650,90 грн з кадастровим номером НОМЕР_2. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та Української міської ради Обухівського району Київської області задоволено - рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог прокурора Обухівського району Київської області про визнання незаконними та скасування рішення та державних актів на право власності на земельні ділянки відмовлено. Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 8 вересня 2014 року у вигляді арешту на земельну ділянку загальною площею 0,4602 га з кадастровим номеромНОМЕР_2 скасовано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилено. Рішення апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень заступник Генерального прокурора України порушує питання про скасування рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій та залишення в силі рішення суду першої інстанції з передбачених пунктами 1, 4 частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 19-21, 58, 60, 61, 84 Земельного кодексу України, статей 3, 4, 87-89 Водного кодексу України.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень заступник Генерального прокурора України посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року та постанову Верховного Суду України від 21 травня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що спірні земельні ділянки на час прийняття у 2007 році оспорюваного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд не відносились до земель водного фонду, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Української міської ради Обухівського району Київської області від 29 травня 2007 року про передачу у власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 спірних земельних ділянок та про визнання незаконними державних актів про право приватної власності на земельні ділянки заявлено не до вказаних осіб, а до ОСОБА_4, який набув право власності на ці ділянки за договором купівлі-продажу у вказаних громадян протягом 2010 року.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року у справі № 6-21816св15 суд визнав незаконним та скасував розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 26 серпня 2008 року № 1356, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області та передано земельні ділянки у власність відповідачам для ведення особистого селянського господарства. Визнано незаконним державні акти про право власності відповідачів на спірні земельні ділянки. При цьому суд дійшов висновку, що земельні ділянки знаходяться в межах водоохоронних зон та прибережних захисних смуг.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-16цс14 за позовом прокурора до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та громадян про скасування рішень сільської ради, державних актів, договорів купівлі-продажу земельних ділянок водного фонду зроблено правовий висновок про те, що прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. Направляючи справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції, Верховний Суд України виходив із того, що у разі відсутності землевпорядної документації про межі водоохоронних зон та прибережних захисних смуг і встановлення їх в натурі, збереження водних об'єктів мало бути досягнуто шляхом урахування нормативних розмірів прибережних захисних смуг при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок відповідачам.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справах, судові рішення в яких надані заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права та про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Української міської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання незаконними та скасування рішення та державних актів на право власності на земельні ділянки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук