Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4505/15-ц
Провадження № 2/553/280/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06.05.2016м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Крючко Н.І.
при секретарі - Босяк К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2015 ороку позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 37 100 грн..
В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, але надали суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення надруковане в засобах масової інформації, газеті «Зоря Полтавщини».
Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.
Судом встановлено, що 10.03.2015 року, близько 18 год. 00 хв. перебуваючи за адресою м. Полтава, вул. Жовтнева,70А, відповідач ОСОБА_2, діючи з прямим умислом, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, під приводом обміну валюти, без реального наміру виконання взятого на себе зобовязання обміняти українську гривню на долари США, отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 37 100 грн., що належали позивачці ОСОБА_5, якими розпорядився на власний розсуд та не виконав взяте на себе зобовязання, що полягало в обміні української гривні на долари США.
Таким чином, діями відповідача спричинено позивачці матеріальних збитків на суму 37 100 грн..
Згідно вироку Київського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Так, наведені вище обставини та фактичні події встановлені вироком Київського районного суду м. Полтави від 13.10.2015 року, що набрав законної сили, відповідно якого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт ( а.с.9-10).
Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазначала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особам могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, визначено, що при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відносити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі , так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у звязку із заподіянням шкоди майну. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особи, відповідальній за шкоду.
При цьому, згідно положення ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі проведеного системного аналізу матеріалів даної справи, їх відповідності та узгодженості з іншими доказами по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 37 100 грн. є доведеними, законними та обґрунтованими.
Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» визначено, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи.
Позивачка ОСОБА_1 також просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати, які були понесені нею на опублікування оголошення в пресі для виклику відповідача ОСОБА_2 в судове засідання через засоби масової інформації з метою оперативності судового розгляду справи в сумі 120 грн. та надала квитанцію про їх оплату.
Пунктом 46 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» визначено, що перелік витрат сторін (склад витрат), наведений у статті 87 ЦПК, не є вичерпним.
Витрати, повязані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, у разі визнання їх судом необхідними ( наприклад , зберігання речових доказів, витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, витрати заявника у справі окремого провадження про відновлення прав на втрачені цінні папери на предявника, повязані з публікацією у місцевій пресі оголошення про виклик до суду держателя цінного папера ( стаття 262 ЦПК) несе сторона, яка заявила про їх вчинення, а якщо клопотання заявлено обома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну.
Частиною 3 ст. 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачка ОСОБА_1 у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову, який виник у справах про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача у відповідності до ставок визначених ЗУ «Про судовий збір», які діяли на момент звернення позивачки до суду та у відповідності до суми заявлених позовних вимог до відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 213-215, 224 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року,суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 37 100 грн..
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за опублікування оголошення в пресі в сумі 120 грн..
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 487, 20 грн..
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Ленінського районного суду м. Полтави протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6