АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/927/16 Справа № 183/4694/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремез В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Новомосковськ», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення вартості ремонтних робіт, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Новомосковськ», треті особи у справі: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення вартості ремонтних робіт, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

У обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради №324 від 13.07.1990 року, внаслідок обміну квартир, йому з сімєю був виданий ордер № 253 серія «Б» від 25.07.1990 року на право зайняття житлового приміщення, яке складається з 3-х житлових кімнат, площею 39,1 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Квартира відноситься до державного житлового фонду.

Позивач зазначав, що з самого початку проживання у вказаній квартирі, у холодну пору року, почали промерзати стіни, підвищилась вологість, почав зявлятися грибок на стінах, температура повітря взимку, була набагато нижче норми. Неодноразові звернення до Новомосковської міської ради та житлове експлуатаційної організації із заявами щодо усунення недоліків житлового приміщення, утеплення стін та підлоги технічного поверху будинку, вставлення більшої кількості радіаторів опалення результатів не надали. Через бездіяльність відповідачів та з причини поступового руйнування приміщення квартири з вище зазначених умов, а саме - промерзання стін, він був змушений утеплити зовнішню поверхню стін їх квартири, для чого за свій кошт придбав необхідні матеріали та уклав договір на виконання робіт з утеплення стін квартири, загальна сума його витрат склала 16 350 грн.

Позивач зазначав, що оскільки частину робіт по усуненню причин порушення санітарних норм у квартирі, де він проживає зі своєю родиною він провів самостійно, за свої кошти, це дає йому право стягнути ці кошти з відповідачів. Для повного усунення таких причин потрібно ще утеплити підлогу технічного поверху на їх квартирою та збільшити у квартирі кількість радіаторів опалення.

Власником (балансоутримувачем) будинку №20, та зокрема квартири №68, вул. В.Ковалівка, 20 у м. Новомосковську Дніпропетровської області є Новомосковська міська рада. Виконавцем послуг з утримання вказаного будинку є ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго - Новомосковськ».

Позивач просив стягнути з відповідачів на його користь вартість ремонтних робіт у розмірі 16 350 грн. та зобовязати відповідачів провести ремонтні роботи по утепленню підлоги технічного поверху вищевказаного будинку по над їх квартирою та збільшити кількість радіаторів опалення квартири відповідно до санітарних та будівельних норм.

Також, позивач зазначав, що бездіяльність відповідачів спричинила йому та членам його родини моральну шкоду, яка виражається у моральних стражданнях і переживаннях через те, що вони змушені жити в квартирі, яка не відповідає санітарним нормам. Моральну шкоду позивач просив стягнути з відповідачів на його користь у сумі 25 000 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради №324 від 13.07.1990 року, внаслідок обміну квартир, ОСОБА_2 з сімєю був виданий ордер № 253 серія «Б» від 25.07.1990 року на право зайняття житлового приміщення, яке складається з 3-х житлових кімнат, площею 39,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Після отримання ордеру на вказану квартиру, позивач з сімєю вселився і проживає у квартирі по теперішній час.

У 2001 році ОСОБА_2 звертався до суду з позовними вимогами до виконкому Новомосковської міської ради, ДП «Промстрой-2», 3-я особа: Новомосковське КП « ЖЄО» про стягнення матеріальної і моральної шкоди у звязку з невиконанням обовязків по договору найму. У 2002 році ухвалою суду по справі була призначена судова будівельна - технічна експертиза, висновком якої зазначено, що причиною вологості і промерзання стін квартири АДРЕСА_2 є недостатнє і несвоєчасне її опалення. В матеріалах справи є протокол від 14.12.2001 року, з якого вбачається, що у холодну пору року у вказаній квартирі параметри мікроклімату у жилих приміщеннях не відповідають нормативним: температура повітря складає 12-14 градусів, при нормативних 20-22 градусів, вологість 70-79%, при нормативних 30-45%. Однак, причини вологості і низької температури не встановлені.

Рішенням Новомосковського міського суду від 25.12.2002 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.2003 року рішення Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 25.12.2002 року скасовано, справа направлена на новий судовий розгляд.

Рішенням Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 07 травня 2003 року ОСОБА_2І у позові відмовлено. Суд в мотивувальної частині рішення вказує, що будь - якої вини відповідачів у невиконанні зобовязань по договору найму житлового приміщення не має, а надані позивачем докази не знайшли свого доказового підтвердження.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2003 року рішення Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 07 травня 2003 року скасовано, справа направлена на новий судовий розгляд.

Рішенням Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 05.02.2004 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у звязку з відсутністю вини відповідачів у невиконанні зобовязань по договору найму житлового приміщення, надані позивачем докази не знайшли свого доказового підтвердження, клопотань від позивача про витребування додаткових доказів не заявлено, вважаючи, що доказів достатньо.

Апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міського суду від 05.02.2004 року залишена без розгляду Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 .03. 2006 року.

Таким чином, з матеріалів вищевказаної цивільної справи вбачається, що рішення Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 05.02.2004 року, яким ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог, набуло законної сили.

Посилання апелянта на судово будівельну експертизу за 2002 рік, за висновком якої зазначено, що причиною вологості і промерзання стін квартири АДРЕСА_3 є недостатнє і несвоєчасне її опалення, колегія суддів не приймає до уваги.

Крім того, свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступними доказами.

Як доказ позивач надав копію листа санітарно-епідеміологічної станції м. Новомосковську від 05.12.2000 року, де зазначені відомості про невідповідність температури та вологості у спірній квартирі нормативам.

З пояснень сторін в судовому засіданні, а також свідка ОСОБА_5 встановлено, що 2000 2001 р.р. позивач звертався з заявами про низьку температуру і вологість у зимові періоди у його квартирі. Факти підтверджувались. По проекту працівниками ЖЄО було проведено утеплення зовнішньої стіни будинку. Але приблизно після 2005 року ніяких звернень, скарг на умови проживання в квартирі від позивача чи мешканців даної квартири до ЖЄО не надходили.

Згідно довідки виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 16.10.2001 року і довідки КП «ЖЕО» Новомосковської міської ради від 24.10.2001 року вбачається, що з метою усунення промерзання стін квартирі, у якій проживає сімя ОСОБА_2, проведені роботи по зовнішній штукатурці стін по периметру всієї квартири, загальною площею 100кв.м, вартістю 1800 грн.

Рішенням Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 05.02.2004 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міського суду від 05.02.2004 року залишена без розгляду Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 .03. 2006 року.

Також встановлено, що після 2004-2005 р.р. позивач, або члени його сімї не звертались до відповідачів зі скаргами чи заявами, щодо руйнування приміщення їх квартири.

Стороною позивачів зазначалось, що саме з причин поступового руйнування приміщення квартири де вони проживають, з вище зазначених умов, а саме: вологості, промерзання стін, вони були змушені утеплити зовнішню поверхню стін їх квартири, для чого вони особисто, за свій кошт, придбали необхідні матеріали та уклали договір на виконання робіт з утеплення стін квартири. На підтвердженні позову, позивачем надані дві копії листа, які підтверджують той факт, що за свій кошт позивач придбав необхідні матеріали та уклав договір на виконання робіт з утеплення стін квартири на загальну суму 16 350 грн.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем не надано доказів, а ні суду першої , а ні апеляційної інстанції щодо продовження руйнування приміщень квартири за останній період, з якої причини продовжувалось руйнування квартири, яким чином підтверджується необхідність у 2015 році проведення вказаних ремонтних робіт за рахунок відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Позивач не заявляв відповідних клопотань, а ні у суді першої, а ні апеляційної інстанції щодо призначення відповідної судової експертизи з цього питання, як не надав відповідних висновків експертів, спеціалістів щодо стану квартири до початку ремонту, обсягу робіт що необхідно виконати, тому судом здійснено вірний висновок щодо відсутності причин необхідності проведення ремонту у спірній квартирі за рахунок відповідачів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги є не доведеними та підлягають відхиленню, як необґрунтовані.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні позовних вимог зобовязання відповідача ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Новомосковськ» утеплити підлогу технічного поверху будинку №20 над квартирою №68 по вул. В. Ковалівка у м. Новомосковську та збільшити кількість радіаторів опалення у вказаній квартирі, колегія суддів вважає наступне.

Так, судом вірно встановлено, що управителем житлового будинку №20 по вул. В.Ковалівка у м. Новомосковську з 2008 року є ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Новомосковськ». Згідно рішення Новомосковської міської ради № 526 від 14.05.2008 року виконавцем послуг з житлово комунального господарства міста Новомосковську визначена ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Новомосковськ», з якою треба укласти договір на послуги утримання, ремонту житлового фонду та вивезення твердих побутових відходів. Договір №1 на послуги з управління, утримання та ремонту житлового фонду м. Новомосковську був укладений між Новомосковською міською радою і ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Новомосковськ» 19.06.2008 року.

Функції і повноваження відповідача ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Новомосковськ», деталізуються у Правилах утримання будинків і при будинкових територій, затверджених Наказом № 76 від 17 травня 2005 року, на підставі якого укладений договір № 1/103 про утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладений між Новомосковською міською радою і ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Новомосковськ» 31 грудня 2013 року.

Відповідно до Закону України «Про житлові - комунальні послуги» відповідач ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Новомосковськ», зобов'язаний «забезпечити належну експлуатацію і утримання майна, що знаходиться на його балансі», «забезпечувати експлуатацію житлового будинку, згідно з умовами укладених договорів, стандартам, нормативам, нормам і правилам».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно та обґрунтовано дійшов висновку, що вимоги позивача до ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Новомосковськ» щодо зобовязання утеплити підлогу технічного поверху будинку №20 по над квартирою №68 по вул. В. Ковалівка у м. Новомосковську та збільшити кількість радіаторів опалення у вказаній квартирі не підлягають задоволенню з підстав не обґрунтованості та не доведеності. Крім того, повернення коштів по утепленню стін не підлягає задоволенню, оскільки такий вид послуг не входить до затвердженого тарифу і за нього не нараховується плата мешканцям м. Новомосковська. Перелік та періодичність послуг затверджені рішенням Міськвиконкому № 173 від 18.03.2009 року та за № 585 від 19.08.2009 року. Тобто, законних підстав для стягнення з відповідачів вартості ремонтних робіт у розмірі 16 350 грн. не має.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно оцінивши зібрані у справі докази, правильно дійшов висновку, що не вбачає з боку відповідачів неправомірних дій та відмовив у задоволенні позовних вимог.

У відповідності з ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.

Враховуючі відсутність вини відповідачів, відсутність доказів самого факту спричинення матеріальної шкоди позивачу, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що підстав для визнання дій відповідачів неправомірними не має, тому, відповідно, відсутні підстави і для відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, колегія погоджується із загальним висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Апеляційний суд у відповідності до вимог ст..303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, встановлено, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не вбачає, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_6