Справа № 283/564/16-ц
Провадження №2/283/285/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2016 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Кравець Л.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дій та стягнення моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить:

- зобовязати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження його честі та гідності;

- стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що його неприязні відносини з відповідачем почалися ще з того часу, як позивач поставив біля входу в підїзд металевий ящик. Даний металевий ящик він прикріпив до стіни будинку та використовує його для того, щоб ставити туди мопед. Даний ящик чомусь заважає відповідачу і тому він постійно чіпляється до позивача.

Так 13 листопада 2013 року о 13 годині ОСОБА_2 на вул. Фрунзе м. Малина поблизу будинку № 28-а висловлювався в його адресу нецензурною лайкою. За це відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Після цього 07 березня 2016 року о 11 годині в Малинському міському парку відпочину та культури ОСОБА_2 зустрів дочку позивача, яку також ображав грубою лайкою та погрожував їй застосуванням фізичної сили.

Продовжуючи свої дії, 11 березня 2016 року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_2, вийшовши з під?їзду будинку № 28-а по вул. Фрунзе м. Малина, образив позивача грубою лайкою та непристойним жестом, піднявши середній палець руки.

Всі ці дії завдають позивачу моральних страждань, а тому він просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно він 11 березня 2016 року близько 17 години разом із своїм знайомим ОСОБА_3 виходив з під?їзду будинку № 28-а по вул. Фрунзе м. Малина і бачив позивача. Однак жодним чином позивача він не ображав та не міг заподіяти йому моральну шкоду. У зв?язку з цим просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови апеляційного суду Житомирської області від 31 січня 2014 року (а.с. 8) ОСОБА_2 визнано винним в тому, що 13.11.2013 року о 13 годині він, перебуваючи на вул. Фрунзе м. Малина біля будинку № 28-а висловлювався нецензурною лайкою в адресу позивача ОСОБА_1 та образливо чіплявся до останнього. За ці дії відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Після цього відповідачу ОСОБА_2, який працює начальником юридичного відділу виконкому Малинської міської ради, за місцем роботи посадовими особами виконкому Малинської міської ради вказувалось на необхідність належної поведінки відповідно до правил поведінки посадової особи місцевого самоврядування та врегулювання сусідських відносин з позивачем (а.с. 6, 7).

З показань свідка ОСОБА_4 вбачається, що вона 11 березня 2016 року перебувала в гостях у своєї сестри у будинку № 28-а по вул. Фрунзе м. Малина. Після 16 години вийшла на балкон і побачила, що на подвір?я будинку на мопеді заїхав ОСОБА_1 і в цей час з під?їзду вийшов відповідач з якимось чоловіком. Відповідач почав ображати позивача грубою лайкою, а потім показав йому грубий жест, піднявши середній палець руки.

Свідок ОСОБА_5 показав, що він 11 березня 2016 року прийшов до ОСОБА_1, щоб позичити дриль. Позивача вдома не було. Коли спускався по сходах, то помітив, що на подвір?я заїхав ОСОБА_1 В цей час з під?їзду вийшов ОСОБА_2 Він почав ображати позивача грубою лайкою та показувати йому непристойний жест, піднявши палець руки. Такі дії відповідач до цього вчиняв неодноразово.

Свідок ОСОБА_6 показала, що вона є дочкою позивача. 07 березня 2016 року о 11 годині в Малинському міському парку відпочину та культури ОСОБА_2 ображав її грубою лайкою, непристойно висловлювався відносно її покійного брата і в його смерті звинувачував позивача.

З показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що під час конфлікту між позивачем та відповідачем останній показав позивачу якийсь жест пальця, але який саме свідок не розгледіла.

Свідкок ОСОБА_3 показав, що він 11 березня 2016 року був в гостях у ОСОБА_2, щоб привітати його дружину ОСОБА_8 з минулим святом 8 березня. Коли вони вийшли з під?їзду будинку, то побачили позивача, який сказав в їх адресу, що вони діячі. У відповідь ОСОБА_2 відповів, щоб позивач дивився за своїми справами і жодним чином позивача не ображав. Після цього свідок та ОСОБА_2 поїхали на автомобілі.

Свідок ОСОБА_8 показала, що вона 11 березня 2016 року проводила свого чоловіка ОСОБА_2 та його знайомого ОСОБА_3 до під?їзду будинку. В цей час під?їхав позивач та сказав до них, що вони діячі. Чоловік відповів, щоб позивач дивився за своїми справами та поїхав з ОСОБА_3 на автомобілі і позивача не ображав.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що 11 березня 2016 року, в той час як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виходили з під?їзду будинку, вони були на балконі та чули як позивач сказав до них, що вони діячі. У відповідь ОСОБА_2 сказав позивачу дивитись за своїми справами. Більше нічого не бачили.

Показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_8 суд визнає неправдивими та такими, що дані ними з метою звільнення ОСОБА_2 від відповідальності. Дані звідки особисто в цьому заінтересовані, оскільки ОСОБА_8 є дружиною відповідача, ОСОБА_3 є їх близьким знайомим.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не бачили всього, що відбувається, а тому з їх показань неможливо встановити всі обставини справи.

Таким чином, аналізуючи вищевказані докази, суд вважає, що позивачем доведені факти образи його та його дочки, що мали місце 07 та 11 березня 2016 року.

Вирішуючи позов, суд керується статтями 23, 1167 ЦК України. Згідно з цими статтями особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, та також у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що образи відповідачем дочки позивача та самого позивача принижують честь та гідність позивача і завдають йому моральної шкоди. Крім того суд враховує, що дані образи вчинені відповідачем повторно після притягнення його до адміністративної відповідальності за образи позивача, що мали місце 13.11.2013 року і підтверджені постановою апеляційного суду Житомирської області від 31.01.2014 року (а.с. 8).

Однак визначений позивачем розмір моральної шкоди в 5000 гривень є явно завищеним, а тому, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

В стягненні решти частини моральної шкоди суд відмовляє за безпідставністю.

Також суд відмовляє в задоволення позову і в частині зобовязання відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження його честі та гідності, оскільки його дії носили разовий характер і на даний час не продовжуються.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». У зв?язку з цим суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 60, 81, 88, 176, 179, 185, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, судовий збір в розмірі 110 гривень 24 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Малинського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_11