АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1911/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Карпусь С.А., Ярмолюка О.І.,

секретаря Бондаря О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та

його представника ОСОБА_2,

прокурора Параскевича О.Г.,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України, заступника прокурора Хмельницької області, ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області, Державної казначейської служби України про стягнення вартості неповернутих іменних акцій, відшкодування суми втраченого заробітку та грошових доходів, витрат на правову допомогу, спростування неправдивої інформації, поширеної в засобах масової інформації,

в с т а н о в и л а:

8 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року змінено рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 грудня 2013 року у справі № 686/11154/13-ц (провадження № 22-ц/792/245/14) в частині розміру моральної шкоди та стягнуто з Державного бюджету України на його користь 150 000 грн. моральної шкоди. Окрім того, рішенням апеляційного суду встановлено, що він перебував під слідством та судом 116 місяців з 28 листопада 2002 року по 23 серпня 2012 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 грудня 2013 року та рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року залишено без змін.

Вважає, що таким чином, судом визнано незаконність десятирічного кримінального переслідування відносно нього та його дружини ОСОБА_4 при розслідуванні та провадженні кримінальної справи № 29/2253, внаслідок незаконного засудження,

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/1911/16

Суддя-доповідач ОСОБА_6 Категорія № 29, 30

притягнення як обвинувачених, взяття і тримання під вартою, проведення в ході розслідування кримінальної справи обшуків, виїмки, накладення арешту на майно, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» повинно відшкодовуватись в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Постановою начальника слiдчого вiддiлу прокуратури Хмельницької областi від 28 листопада 2002 року, у звязку із порушенням кримінальної справи № 29/2253, було накладено арешт на нерухоме i рухоме майно, в тому числi i на його 1 657 056 простих іменних акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», номінальною вартістю 414 364 грн., що складає 13,575 % загальної кількості акцій даного комбінату.

Дана постанова про накладення арешту була винесена з порушенням ст. 126 КПК України 1960 року, оскільки на той час кримінальна справа була порушена по факту, він не був у статусі цивільного відповідача, обвинуваченого чи підозрюваного, а цивільний позов у кримінальній справі був заявлений ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» лише у травні 2004 року. Окрім того, не було проведено опису цінних паперів, складено акту за встановленою формою, в якому необхідно було зазначити вид цінних паперів, найменування випуску, категорію та їх кількість, не передано їх на зберiгання, не складено протокол, а також не встановлено вартiсть арештованого майна.

Невиконання вимог закону органами досудового слідства потягло за собою незбереження належних йому цінних паперів, що відповідно унеможливлює їх повернення після закриття кримінальної справи та зняття накладеного арешту на належне йому майно, в тому числі на цінні папери.

Станом на 1 травня 2004 року вартість його втрачених акцій становить 1 451 411 грн. 89 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2004 року у справі № 2-25-2004 у задоволенні його позову про поновлення на роботі, скасування наказів Фонду державного майна України № 786 від 30 квітня 2002 року, № 884 від 22 травня 2002 року, стягнення заборгованості по заробітній платі, виплат за вимушений прогул та моральної шкоди відмовлено. Ухвалюючи дане рішення суд взяв до уваги, як докази, накази № 41-к від 25 травня 2004 року та № 61-к від 16 липня 2004 року голови правління ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», якими уточнено дату та підстави його звільнення. У даних наказах зазначені мотиви звільнення були аналогічними за змістом викладеним в обвинувальному висновку досудового слідства по кримінальній справі № 29/2253.

У 2012 році кримінальні справи №№ 29/2253, 29/2652 прокуратурою Хмельницької області були закриті, в тому числі за епізодами обвинувачення, які лягли в основу вищезазначених наказів та взяті до уваги суду при ухваленні вказаного рішення, у звязку з чим твердження суду в цій частині повністю спростовані, а відповідно спростовані і підстави його звільнення. На думку позивача, закриття прокуратурою зазначених кримінальних справ на підставі ст.ст. 6 п. 2 та 213 КПК України дає йому право на відновлення незаконно втрачених конституційних прав на працю.

Його середньомісячна заробітна плата на посаді голови правління ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» складала 1 896 грн. 63 коп.

З 2004 року він неодноразово звертався до підприємств, фірм, компаній різних форм власності з метою влаштування на роботу. ОСОБА_5, за період існування кримінальної справи № 29/2253 він вимушено не працював протягом 140,5 місяців. Підставами для звільнення з роботи або відмови у влаштуванні на роботу була порушена проти нього кримінальна справа за злочини проти власності та у сферах господарської і службової діяльності, а також обраний у звязку з цим запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, постійні виклики до слідчих і суду.

Приріст індексу споживчих цін у червні 2002 року, у процентах за період невиплати доходу склав 176,8 %, тому компенсація боргів по заробітній платі з червня 2002 року із розрахунку на один місяць становить 3 353 грн. 24 коп. На думку позивача, він має право на відшкодування суми втраченого заробітку та грошових доходів, що складає 737 606 грн. 74 коп.

У звязку з довготривалим досудовим розслідуванням і судовим розглядом кримінальної справи № 29/2253, з метою кваліфікованого захисту своїх прав, він звертався за правовою допомогою до адвокатів та оплачував їм за надані послуги. За надані адвокатські послуги у даній кримінальній справі він витратив 31400 гривень.

Окрім того, 31 травня 2003 року після затримання та взяття його під варту, в порушення ст. 121 КПК України про недопустимість розголошення даних досудового слідства, начальником слідчого відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_7 та прес-секретарем цієї прокуратури ОСОБА_8 неодноразово були озвучені по місцевому, республіканському радіо та телебаченню дані досудового слідства, разом із наклепницькими, недостовірними фактами, які опорочили його та сімю.

21 жовтня 2014 року він звернувся до прокуратури Хмельницької області із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів прокуратури при проведенні досудового розслідування у кримінальній справі № 29/2253. Листом прокуратури Хмельницької області № 06/3-641-02 від 21 листопада 2014 року йому відмовлено у винесенні постанови про встановлення розміру відшкодування шкоди завданої при розслідуванні та провадженні кримінальної справи № 29/2253 та спростування поширеної у пресі інформації, відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

А тому, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути на його користь з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку вартість неповернутих 1 657 056 штук простих іменних акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», що належали йому, у розмірі 1 451 411 грн. 89 коп.; стягнути за рахунок державного бюджету на його користь 737 606 грн. 74 коп. в якості відшкодування суми втраченого заробітку та грошових доходів; стягнути за рахунок державного бюджету на його користь 31 400 грн. в якості відшкодування суми, яка оплачена за надання юридичної допомоги у кримінальній справі № 29/2253; зобовязати державну службу зайнятості міста Хмельницького надати йому іншу підходящу роботу, а термін вимушеного прогулу в звязку з незаконним кримінальним переслідуванням, зарахувати до загального трудового стажу; зобовязати прокуратуру Хмельницької області спростувати поширені в 2003 році її працівниками в засобах масової інформації відомості щодо вчинення ним злочину, де вказати на незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності, взяття під варту та арешту належного йому та членам його сімї майна і винесеного відповідно рішення, що реабілітує його, як громадянина України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 березня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області, Державної казначейської служби України в частині позовних вимог про зобовязання державної служби зайнятості м. Хмельницького надати йому підходящу роботу, а термін вимушеного прогулу в звязку з незаконними кримінальним переслідуванням, зарахувати до загального трудового стажу залишено без розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1 вартість неповернутих 1 657 056 штук простих іменних акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» в сумі 1 415 411 грн. 89 коп. та 20 000 грн. витрат на правову допомогу. У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 червня 2015 року виправлено описку в рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року. Постановлено у рішенні суду читати суму стягнення 1 451 411 грн. 89 коп. замість помилково зазначеної суми стягнення 1 415 411 грн. 89 коп.

Справа в судах розглядалась неодноразово.

Непогоджуючись з даним рішенням, представник Державної казначейської служби України подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Рішення вважає незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд не врахував, що відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» майно (в тому числі цінні папери), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. Суд не встановив, а позивач не довів факту втрати простих іменних акцій, хто їх втратив, кому вони передані.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування суми втраченого заробітку та витрат на правову допомогу уже були предметом розгляду суду, за результатами якого ухвалено Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області рішення від 5 грудня 2013 року про відмову у їх задоволенні.

Апелянт вважає, що відмова органу прокуратури у винесенні постанови про встановлення розміру відшкодування шкоди завданої при розслідуванні та провадженні кримінальної справи № 29/2253 не є підставою для повторного звернення ОСОБА_1 до суду з тим самим предметом спору, з тих самих підстав і до тих самих сторін.

Непогоджуючись з рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Хмельницької області подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його в частині задоволення позову та ухвалити нове, яким в задоволенні вказаних вимог відмовити.

Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд не врахував, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження існування причинного звязку між винесеною у кримінальній справі постановою від 28 листопада 2002 року про накладення арешту на цінні папери та втратою в звязку цим акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» на суму 1 451 411 грн. 89 коп.

Судом не зазначено у чому полягає порушення прокуратурою області вимог Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання і передачі речових доказів з кримінальних справ, цінностей та іншого майна органами попереднього слідства, дізнання і судами від 1 липня 1990 року. Зазначені у рішенні пункти 29 і 93 цієї інструкції стосуються лише речових доказів та вилучених у громадян сертифікатів і цінних паперів, тоді як цінні папери у ОСОБА_1 не вилучались і речовими доказами у кримінальній справі не визнавались.

Помилковим є посилання суду у рішенні на п. 27 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання і передачі речових доказів з кримінальних справ, цінностей та іншого майна органами попереднього слідства, дізнання і судами від 27 серпня 2010 року, оскільки на час винесення постанови від 28.11.2002 вона не діяла і вказаний пункт стосується виключно вилучених платіжних документів та цінних паперів.

Окрім того, не зазначено судом, якими належними доказами підтверджено розмір коштів витрачених ОСОБА_1 на правову допомогу в сумі 20 000 грн.

Непогоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити його та задовольнити позов в повному обсязі.

Рішення в частинi вiдмови в задоволеннi позовних вимог вважає таким, що не вiдповiдає дiйсним обставинам справи i вимогам закону.

Суд не врахував, що відмова прокуратури у винесенні постанови про встановлення розміру відшкодування шкоди завданої при розслідуванні та провадженні кримінальної справи № 29/2253, суперечить вимогам ст. 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та п. 6 Положення про застосування цього Закону України, згідно яких відповідний орган одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому розяснює, куди і протягом якого терміну можна звернутись за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Поза увагою суду залишились положення ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», згідно якої громадянинові відшкодовується заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, при цьому згідно із статтями 6 і 7 даного Закону громадянин, звільнений з роботи (посади) у звязку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у звязку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, а також наявності інших передбачених законом підстав, що перешкоджає поновленню на роботі (посаді) йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу.

Суд безпідставно не врахував, як докази про оплату послуг з правової допомоги, наданих адвокатом ОСОБА_9 в сумі 11 400 грн., зокрема угоду № 94/2008 про надання правової допомоги у кримінальній справі № 29/2253 та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 92 від 14 червня 2009 року про прийняття від нього зазначеної суми на підставі угоди № 94/2008.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянти, заперечуючи проти інших, підтримали свої апеляційні скарги з мотивів, які в них зазначені.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріалами справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, 18 вересня 1998 року між Фондом державного майна України та ОСОБА_1 укладено контракт № 324, відповідно до п. 1.3 якого останній був повноважним представником товариства.

5 квітня 2002 року та 29 квітня 2002 року голова Хмельницької облдержадміністрації звернувся до Голови Фонду державного майна України з проханням про звільнення ОСОБА_1 у звязку з порушенням ним умов Контракту, Колективного договору, Закону України «Про цінні папери і фондову біржу», Закону України «Про господарські товариства».

30 квітня 2002 року Фонд державного майна України (як орган приватизації та вищий орган ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів») видав наказ № 786 про звільнення голови правління ОСОБА_1 відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України на підставі п.п. «г» п. 6.3. Контракту з 13 травня 2002 року.

15 травня 2002 року ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» видано наказ № 39 про проведення розрахунків та вчинення запису у трудовій книжці звільненого ОСОБА_1

22 травня 2002 року наказом Фонду державного майна України № 884 ОСОБА_1 виведено зі складу правління ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів».

23 червня 2002 року та 26 червня 2002 року наказами Фонду державного майна України було уточнено формулювання підстав та дати звільнення ОСОБА_1 у звязку із встановленням факту його непрацездатності в період видачі наказу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2004 року відмовлено ОСОБА_1 у позові до Фонду державного майна України, ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» про поновлення на роботі, стягнення сум за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди (Т. 1, а.с. 191-194).

28 серпня 2002 року було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 ч.2 КК України за фактами зловживання службовим становищем у ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», що спричинило тяжкі наслідки для державних та колективних інтересів (Т. 2, а.с. 96).

15 травня 2003 року, 14 серпня 2003 року, 28 серпня 2003 року, 2 вересня 2003 року, 23 лютого 2004 року, 27 лютого 2004 року, 29 березня 2004 року були винесені постанови про порушення кримінальних справ за окремими епізодами протиправних діянь щодо ОСОБА_1, ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч. 5, 15, 191 ч. 5, 209 ч. 2, 364 ч. 2, 366 ч. 2 КК України.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2010 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч. 5, 15 ч. 2, 191 ч. 5, 209 ч. 2, 364 ч. 2, 366 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків на 3 роки та з конфіскацією майна, окрім житла. За ч. 2 ст. 209 КК України ОСОБА_1 через недоведеність його участі у вчиненні злочину визнано невинним та виправдано. Також цим вироком ОСОБА_1 був змінений запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою, який приведений до виконання в залі суду.

28 грудня 2010 року ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області змінено обраний ОСОБА_1 запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

14 квітня 2011 року ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2010 року скасовано, справу повернуто на новий розгляд до того ж суду в іншому складі зі стадії попереднього розгляду.

11 липня 2011 року постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 вересня 2011 року, кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_10, ОСОБА_4 та інших направлено прокурору Хмельницької області для організації проведення додаткового розслідування.

Постановами слідчого в особливо важливих справах прокуратури Хмельницької області від 17 липня 2012 року та від 23 серпня 2012 року закрито кримінальну справу відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за відсутністю в їх діях складу злочину та за недоведеністю участі ОСОБА_1 у вчиненні злочину.

Постановами слідчого в особливо важливих справах прокуратури Хмельницької області від 19 липня 2012 року та від 27 серпня 2012 року знято арешт з майна позивача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 5 грудня 2013 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до прокуратури Хмельницької області, Державної казначейської служби України, міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про стягнення вартості неодержаних часток (корпоративних прав), стягнення вартості часток у виділених та неодержаних девідендах, стягнення суми втраченого заробітку та грошових доходів, стягнення сплачених коштів на надання правової допомоги та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто за рахунок Державного бюджету на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 127 317 грн. та на користь ОСОБА_4 в розмірі 199 288 грн. В решті позову відмовлено (Т. 1, а.с. 16-18).

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 5 грудня 2013 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 моральної шкоди змінено, стягнуто з Державного бюджету шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. та на користь ОСОБА_4 142 000 грн. моральної шкоди, в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (Т. 1, а.с. 24-27).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 грудня 2014 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 грудня 2013 року в частині, залишеній без змін рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року та рішення Апеляційного суду Хмельницької області залишено без змін (Т. 1, а.с. 47, 48).

Листом від 21.11.2014 року за № 06/3-641-02 прокуратура Хмельницької області повідомила ОСОБА_1 про те, що підстав для винесення постанови про встановлення розміру відшкодування шкоди та спростування поширеної у пресі інформації відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» не вбачається (Т. 1, а.с. 5).

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 4, 5 частини першої статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, моральна шкода та суми, сплачені громадянином у звязку з наданням йому юридичної допомоги.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (частина перша статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Пунктами 10, 11, 12, 24 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41 (далі Положення), передбачено, що у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобовязаний розяснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди.

Якщо відомості про засудження або притягнення громадянина до кримінальної відповідальності, застосування до нього як запобіжного заходу взяття під варту чи накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт були опубліковані в пресі, то на вимогу цього громадянина, а в разі його смерті на вимогу його родичів чи органу дізнання, слідчого, прокурора або суду редакції повинні протягом одного місяця зробити повідомлення про рішення, що реабілітує громадянина (ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»).

В тому разі, коли редакція газети, журналу або іншого друкованого видання не опублікує таке повідомлення, зазначені особи можуть звернутися з подібною вимогою до районного (міського) суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність.

Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобовязана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою.

Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у звязку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському обєднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у звязку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції (ч. 3 п. 10 Положення).

Як вбачається з вищевикладених обставин справи, 30 квітня 2002 року Фонд державного майна України (як орган приватизації та вищий орган ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів») видав наказ № 786 про звільнення голови правління ОСОБА_1 з підстав, передбачених контрактом відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України згідно з п.п. «г» п. 6.3. Контракту з 13 травня 2002 року.

Отже, суд першої інстанції правильно, відмовляючи у позовних вимогах про стягнення за рахунок державного бюджету 737 606 грн. 74 коп. суми втраченого заробітку та грошових доходів, виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 не було повязане з незаконними діями органів досудового розслідування чи суду, а тому підстави для таких стягнень відповідно до вимог закону відсутні.

Окрім того, виходячи з вищевказаних вимог Закону та Положення, суд обґрунтовано відмовив у вимогах прозобовязання прокуратури Хмельницької області спростувати поширені в 2003 році її працівниками в засобах масової інформації відомості щодо вчинення ним злочину, оскільки позивачем не було доведено дотримання ним процедури такого спростування, зокрема, звернення до редакції газети «Подільські вісті» чи газети «Подільський курєр» з відповідною вимогою та, відмову останніх в такій. Окрім того, до зазначених редакцій ОСОБА_1 з позовом не звертався.

Що стосується вимоги позивача про відшкодування витрат на юридичну допомогу, то суд першої інстанції задовольняючи її частково в сумі 20 000 грн. виходив з того, що ОСОБА_1 не було доведено витрачання саме 31 400 грн.

ОСОБА_5, з таким висновком погодитись неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 1 ст. 1176 ЦК України встановлено, що шкода у цих випадках відшкодовується державою.

Згідно із ст. 2 цього Кодексу держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України № 460/2011 від 13 квітня 2011 року, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Встановлено, що на правову допомогу у вищевказаній кримінальній справі ОСОБА_1 витратив 31 400 грн. Вказане підтверджується даними: квитанції від 9 грудня 2004 року, виданої адвокатом ОСОБА_13 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 306 від 29.04.2003 року) про отримання від ОСОБА_1 5000 грн. (Т. 1, а.с. 6, 69); квитанції до прибуткового касового ордера № 92 від 14.06.2009 року, виданої адвокатом ОСОБА_9 про отримання від ОСОБА_1 11 400 грн. на підставі угоди № 94 від 12 грудня 2008 року (а.с. 6, 73); квитанцій від 25.03.2011 року, 14.04.2011 року, 10.05.2011 року, виданих адвокатом ОСОБА_14 про отримання від ОСОБА_1 5000 грн., 5000 грн. та 5000 грн. відповідно на підставі угоди від 31 січня 2011 року (Т. 1, а.с. 7, 70).

Ці обставини судом першої інстанції були зясовані неповно. А тому, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на юридичну допомогу в розмірі 31 400 грн. підлягають повному задоволенню. Кошти слід відшкодувати з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Доводи представника Державної казначейської служби України про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу уже були предметом розгляду суду, за результатами якого ухвалено Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області рішення від 5 грудня 2013 року про відмову у їх задоволенні, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки на даний час такі заявлені з інших підстав, зокрема,у звязку з відмовою прокуратури у визначенні їх розміру.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині стягнення вартості неповернутих 1657056 штук простих іменних акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» в сумі 1 451 411 грн. 89 коп. суд першої інстанції виходив з того, що позивач дав згоду на викуп його акцій, однак, в судовому засіданні не було доведено того, що вони йому були повернуті або він отримав кошти від їх реалізації. Окрім того, органом досудового слідства були порушені вимоги Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання і передачі речових доказів з кримінальних справ, цінностей та іншого майна органами попереднього слідства, дізнання і судами від 12.02.1990 року № 34/15, яка діяла до 01.11.2010 року.

Однак, з таким висновком погодитись неможливо.

Встановлено, що наказом Фонду державного майна України від 11 серпня 1998 року № 35-АТ створено ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів». Головою правління призначено ОСОБА_1

20 жовтня 1998 року Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку засвідчила випуск акцій, що здійснювався відкритим акціонерним товариством «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» на загальну суму три мільйони пятдесят одна тисяча шістсот гривень, номінальною вартістю по 0,25 грн., форма випуску документарна, простих іменних 12 206 400 штук, на суму 3 051 600 гривень, реєстраційний номер в Загальному реєстрі випуску цінних паперів № 188/22/1/98, що підтверджується даними копії свідоцтва про реєстрацію випуску акцій (Т. 1, а.с. 109).

На особовому рахунку № 88-00/14668 ОСОБА_1 відповідно до виписки з реєстру власників іменних цінних паперів знаходилось 1 657 056 простих іменних акцій, з долею у статутному фонді 13,575 %, номінальною вартістю 414 264 грн. (Т. 1, а с. 111).

28 серпня 2002 року було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 ч.2 КК України за фактами зловживання службовим становищем у ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», що спричинило тяжкі наслідки для державних та колективних інтересів (Т. 2, а.с. 96).

28 листопада 2002 начальником слідчого відділу прокуратури Хмельницької області з метою забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову на суму 234 117 грн., можливої конфіскації майна і відшкодування завданих збитків державі, яка є акціонером комбінату, накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, в тому числі на цінні папери, яке належать ОСОБА_1, де б воно не знаходилось (Т. 1, а.с. 169).

Цього ж дня вказана постанова була направлена для організації виконання директору Хмельницької філії «ПриватБанку» з посиланням на те, що саме підпорядкована йому філія банку здійснює ведення системи реєстру (Т. 1, а.с. 170).

Всього було заблоковано 1 657 056 простих іменних акцій зареєстрованої особи ОСОБА_1, номінальною вартістю 414 262 грн. (Т. 1, а.с. 111).

Рішенням Загальних зборів акціонерів ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» від 22 травня 2004 року дане товариство реорганізоване шляхом перетворення у товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницький комбінат хлібопродуктів». Також вирішено: помістити обяву в місцевій та центральних газетах із змістом про припинення діяльності ВАТ і проведення реорганізації та викупу акцій; оцінку та викуп акцій провести акціонерним товариством, а після проведення державної реєстрації правонаступника ТОВ компенсувати вартість акцій їх власникам на підставі письмової заяви бувшого акціонера, згідно списку, складеного на підставі даних реєстру станом на дату закриття реєстру; з метою захисту прав акціонерів ВАТ, які не голосували за прийняття рішення про реорганізацію, у звязку з чим не увійдуть в склад учасників ТОВ, викуп акцій у цих акціонерів здійснювати товариством або його правонаступником за ціною, що визначається домовленістю сторін, з урахуванням витрат по придбанню акцій, але не нижчою за номінальну вартість 0,25 гривень за одну акцію; ТОВ, як правонаступник ВАТ, у встановленому порядку направляє у Державну комісію з цінних паперів і фондового ринку України заяву про скасування реєстрації випуску акцій ВАТ та анулювання свідоцтва про реєстрацію випуску акцій та вчиняє інші дії, повязані із скасуванням такої реєстрації; направити відповідне повідомлення незалежному реєстратору ВПР Хмельницька філія «ПриватБанк» про припинення дії договору про ведення реєстру у порядку встановленому чинним законодавством (Т. 1, а.с. 200, 201).

7 грудня 2004 року Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку своїм розпорядженням № 236-С постановила: скасувати реєстрацію випуску акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів»; анулювати свідоцтво про реєстрацію випуску акцій ВАТ від 20 жовтня 1998 року № 188/22/1/98, видане Хмельницьким територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку (Т. 1, а.с. 196).

Відповідно до ст. 59 ГК України припинення діяльності субєкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб засновників субєкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, за рішенням суду. У разі перетворення одного субєкта господарювання в інший до новоутвореного субєкта господарювання переходять усі майнові права і обовязки попереднього субєкта господарювання.

Відповідно до п. 6 Розділу I Порядку скасування реєстрації випусків акцій та анулювання свідоцтв про реєстрацію випуску акцій, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.12.1998 року № 222 (в редакції рішення Комісії від 14.07.2005 № 398), розмір статутного фонду товариства на дату прийняття рішення про припинення діяльності товариства шляхом його реорганізації повинен дорівнювати розміру статутного фонду товариства, що створено шляхом реорганізації (на дату його державної реєстрації). Акціонерне товариство, що прийняло рішення про припинення шляхом його перетворення, повинно у першу чергу визначити порядок обміну акцій на частки у статутному фонді товариств, що створюються в результаті перетворення, із збереженням розміру частки акціонера (учасника) в статутному капіталі товариства.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20 червня 2011 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 3 серпня 2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 2 листопада 2011 року, задоволено позов ОСОБА_15, якому належало 292 954 штук цінних паперів ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» на загальну суму 73238,50 грн., що становить 2,4 % частки в статутному фонді.

Визнано недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» від 22 травня 2004 року в частині, що викладена в п. 5 питання Х протоколу № 1 від 22.05.2004 року: «Оцінка та викуп акцій проводиться акціонерним товариством, а після проведення державної реєстрації правонаступника ТОВ «Хмельницький КХП» компенсує вартість акцій їх власникам на підставі письмової заяви бувшого акціонера, згідно списку, складеного на підставі даних реєстру станом на дату закриття реєстру; з метою захисту прав акціонерів ВАТ, які не голосували за прийняття рішення про реорганізацію, у звязку з чим не увійдуть в склад учасників ТОВ, викуп акцій у цих акціонерів здійснюється товариством або його правонаступником за ціною, що визначається домовленістю сторін, з урахуванням витрат по придбанню акцій, але не нижчою за номінальну вартість 0,25 гривень за одну акцію». Видано накази (Т. 2, а.с. 52-65).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 7 червня 2012 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12 жовтня 2012 року, первісний позов ОСОБА_15 до ТОВ «Хмельницький КХП», виконавчого комітету Хмельницької міської ради задоволено. Визнано недійсним рішення, оформлене протоколом № 1 установчих зборів учасників ТОВ «Хмельницький КХП» від 17.08.2004 року, в частині затвердження статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницький комбінат хлібопродуктів». Визнано недійсним статут ТОВ «Хмельницький КХП», затверджений рішенням, оформленим протоколом № 1 установчих зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» від 17.08.2004 року. Видано наказ (Т. 2, а.с. 66-85).

Встановлено, що у рішенні загальних зборів ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», що відбулися 22.05.2004 року, в порушення пунктів 1.8., 6.1., 6.2. Положення про порядок реєстрації випуску акцій під час реорганізації товариств, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.12.1998 року № 221 (далі Положення), відсутні пропозиції до усіх акціонерів здійснити припинення прав акціонерів в обмін акцій на частки у статутному фонді товариства, що створюється в результаті перетворення.

Натомість, пунктом 5 питання Х рішення зборів, акціонерам, які не були присутні на загальних зборах 22.05.2004 року і не голосували за реорганізацію акціонерного товариства, було визначено, що останні не ввійдуть в склад учасників ТОВ і їм запропоновано тільки викуп (компенсацію вартості) акцій, тобто обмежено їх в праві здійснення обміну акцій на частку в статутному фонді ТОВ та вільного вибору при реорганізації товариства. ОСОБА_5, обмеження в праві здійснити обмін акцій як відповідальність акціонера за неучасть його у загальних зборах законодавством не передбачено.

Крім того, згідно ст. 37 Закону України «Про цінні папери та фондову біржу» особа, що передплатила або купила цінні папери до опублікування інформації про зміни в господарській діяльності емітента, що впливають на вартість цінних паперів або розмір доходу від них, може протягом 15 днів з моменту публікації цієї інформації розірвати договір в односторонньому порядку. У разі розірвання договору емітент зобовязаний на вимогу вказаної особи відшкодувати їй витрати і можливі збитки, повязані з передплатою або купівлею цінних паперів. Емітент у разі невиконання умов передплати на цінні папери зобовязаний повернути передплатникам на їх вимогу усі одержані від них кошти із сплатою процентів за весь строк їх тримання. Емітент несе відповідальність по відшкодуванню збитків, завданих недостовірною інформацією про цінні папери.

Таким чином, акціонер не може бути позбавлений права власника акцій в односторонньому порядку, без його відповідної згоди або примушений до цього шляхом викупу акцій.

Зазначено, що з аналізу приписів п.п. 1.7., 1.8., 6.2 Положення вбачається, що оцінка та викуп акцій або їх обмін на письмові зобовязання про видачу відповідної кількості часток товариства, що створюється шляхом перетворення, мають бути здійсненні до проведення установчих зборів по створенню товариства-правонаступника та про затвердження його статуту. Однак, ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», всупереч вищенаведеним приписам Положення, до моменту проведення установчих зборів ТОВ від 17.08.2004 року не здійснило ні обмін акцій позивача на письмові зобовязання про видачу відповідної частки у статутному фонді ТОВ, що створюється внаслідок перетворення, ні викуп належних позивачу акцій. Як наслідок, позивач не увійшов до складу учасників ТОВ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів».

Факт відмови позивача від обміну акцій акціонерного товариства на частку в статутному фонді новоутвореного товариства не встановлено, а факт неучасті його в зборах 22.04.2004 року не породжує правових підстав для припинення права власника акцій та права на участь в реорганізації акціонерного товариства.

Як вбачається з вищевикладених обставин справи, ОСОБА_1, в результаті перетворення з порушенням вимог закону ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» в ТОВ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», не отримавши частку в статутному капіталі ТОВ, фактично був позбавлений права власності на частку статутного капіталу акціонерного товариства, а отже права на участь у даному товаристві, права на частину прибутку товариства у випадку його розподілу, а у випадку ліквідації на частину залишкової вартості підприємства. Одночасно з цим, обмеження у даному праві ОСОБА_1 не повязане (немає причинного звязку) з накладенням арешту на належні йому акції слідчим прокуратури Хмельницької області у звязку з порушенням кримінальної справи, оскільки незалежно від вказаної слідчої дії частина майна (акції) позивача відповідно до вимог закону повинна була увійти до статутного капіталу товариства. Натомість, позов заявлений до неналежного відповідача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про стягнення вартості акцій підлягає скасуванню через неповне зясування обставин справи та порушення норм матеріального права з постановленням нового рішення про відмову у даних позовних вимогах.

Інші доводи апеляційних скарг не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду в іншій частині ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційних скарг для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, заступника прокурора Хмельницької області та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року в частині розміру стягнутих коштів на правову допомогу змінити, а в частині задоволення вимог про стягнення вартості неповернутих іменних акцій скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 31 400 грн. коштів, сплачених на правову допомогу у кримінальній справі.

У позові ОСОБА_1 про стягнення вартості іменних акцій відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова