РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/490/15-ц
Провадження № 2/327/7/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.02.2016 року смт.Розівка
Розівський районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Кущ Т.М.,
при секретарі судового засідання Перишкіній Г.В.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області (далі Розівська селищна рада) про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, третя особа без самостійних вимог - Розівська державна нотаріальна контора Запорізької області (далі нотаріальна контора), -
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги по тих підставах, які були нею викладені в позові, надавши відповідні пояснення, позов прохала задовольнити.
Позицію позивача ОСОБА_1 підтримав її представник ОСОБА_2, надавши судові відповідні пояснення.
Відповідач Розівська селищна рада про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.55), проте в судове засідання повноважний представник відповідача не зявився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив.
Представник третьої особи без самостійних вимог - нотаріальної контори про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.56), в судове засідання не зявився, проте у поданій до суду письмовій заяві ОСОБА_7 як представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1, та погодившись із наведеними у її заяві доводами, та прохала слухати справу без її участі. (а.с.61).
За згоди позивача ОСОБА_1 суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, стст.169,224 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представників відповідача та третьої особи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Крім того, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.256 ЦПК України).
Згідно роз'яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова), справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_6 помер 30 травня 2015 року в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя Донецької області, про що складено відповідний актовий запис №1005 від 03 червня 2015 року. Вказані відомості підтверджуються свідоцтвом про його смерть серії I-НО № 914367 (а.с.5).
Відповідно до положень ст.1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).
Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини.
Згідно з п.21 Постанови при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, відповідно до абзацу 3 п.21 вказаної Постанови до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.
Позивач ОСОБА_1, яка народилася 16 грудня 1970 року в с. Бугас Волноваського району Донецької області, перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 до 15 вересня 1998 року. Після розірвання шлюбу заявник відновила дошлюбне прізвище «Паскал» (а.с.29).
З пояснень ОСОБА_1 та з матеріалів справи встановлено, що вдруге в зареєстрованому шлюбі з будь-яким іншим чоловіком вона не перебувала, оскільки з 2002 року позивач почала спільно проживати з ОСОБА_6 однією сімєю. При цьому, вони разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом піклувалися та підтримували один одного матеріально і морально (а.с.4,7,8,9-10,11-15,30-32).
Ці обставини в судовому засіданні підтверджені також показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. При цьому, показання зазначених свідків не суперечать даним, які містяться в матеріалах справи.
Разом з тим, під час судового розгляду позивач стверджувала, що ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою не перебував та інших спадкоємців за законом чи заповітом не має.
Як встановлено в судовому засіданні, після смерті ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку.
Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру та листа завідувача нотаріальної контори встановлено, що після померлого 30 травня 2015 року ОСОБА_6 нотаріальною конторою 29 липня 2015 року заведена спадкова справа №72/2015 за номером у спадковому реєстрі 57748496 за заявою ОСОБА_1. Інші заяви щодо прийняття або відмови від спадщини до нотаріальної контори не надходили, випадків усунення спадкоємців від права на спадкування не встановлено, відомості про наявність заповітів та спадкових договорів відсутні (а.с.62-64,69).
Досліджені у справі обставини та докази дають підстави стверджувати, що позивач ОСОБА_1 дійсно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_6 з 2005 року до часу смерті останнього однією сімєю на території Розівського району Запорізької області, тобто не менше ніж пять років до часу відкриття спадщини.
Встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу має юридичне значення для заявника у звязку з реалізацією нею права на успадкування майна, що належить померлому ОСОБА_6.
Також судом враховано, що вищевказаний факт не може бути встановлений в іншому порядку, крім судового.
Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_9 в частині встановлення факту, що має юридичне значення, є законними, обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню.
Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, на переконання суду, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Так, згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
За положеннями ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.
Разом із тим особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
При цьому, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві (ст.30 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
ОСОБА_1 29 липня 2015 року звернулася до нотаріальної контори для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача та з матеріалів справи, спадкоємці інших черг за законом чи заповітом після смерті ОСОБА_6 відсутні, як і відсутня постанова державного нотаріуса про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що, на переконання суду, свідчить про відсутність будь-якого спору.
Таким чином, позивачем та її представником не доведено існування підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, як не доведено і самого факту порушення прав та законних інтересів позивача.
За таких обставин суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.
Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.
На підставі викладеного, керуючись стст.1217,1258,1264,1297 ЦК України, ст.ст. 3,4,10,11,16,30,60, 88,209,212-215,256,259 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1, - задовольнити частково.
Визнати встановленим факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, а саме, що ОСОБА_1, яка народилася 16 грудня 1970 року в с. Бугас Волноваського району Донецької області, проживала зі спадкодавцем ОСОБА_6, який помер 30 травня 2015 року в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя Донецької області, однією сімєю без реєстрації шлюбу на території Розівського району Запорізької області з 2005 року по 30 травня 2015 року.
В задоволенні позову ОСОБА_1 в іншій частині заявлених вимог, - відмовити.
Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив Розівським районним судом Запорізької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Т.М. Кущ