Провадження № 8/761/40/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23.07.2015 року у цивільній справі №761/35731/14-ц у зв»язку з нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 29.10.2015 року, в якій заявник ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на наявність обставини, що виникли після винесення вказаного судового рішення, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

Такими із посиланням на ст.361 ЦПК України заявник вважає встановлені ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 09.02.2016 року обставини того, що все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, на яке ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 13.05.2010 року був накладений арешт, що належало на праві власності ОСОБА_1, в тому числі і квартира АДРЕСА_1, було звільнено з-під арешту 30.07.2012 року. Вказані обставини вказували на існування заборон на спірну квартиру станом на 20.06.2011 року, що обґрунтовує неправомірність дій приватного нотаріуса Куликовської Т.В. по посвідченню договору її дарування.

Також, при поданні заяви від 08.11.2016 року про доповнення заяви від 04.04.2016 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року, заявник додатково зазначив про те, що ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20.07.2016 року була задоволена його заява про роз»яснення ухвали суду від 12.11.2015 року із мотивуванням того, що не дивлячись на те, що в ухвалі від 13.05.2010 року не було конкретно зазначено об»єкти нерухомості на які було накладено арешт, його було накладено саме всі об»єкти нерухомого майна, які належали боржникові на час постановлення вказаної ухвали, незалежно від того, чи існує заборона на вказані об»єкти, накладена іншими органами, будь-який виключень жодна з вищевказаних ухвал не містить. Відтак, належна на той час заявнику спірна квартира також перебувала під арештом. При цьому, під час вчинення нотаріальних з перевірки знаходження спірної квартири під забороною приватний нотаріус Куликовська Т.В. 20.06.2011 року не перевіряла відсутність заборони її відчуження або арешту за прізвищем «ОСОБА_1», а також за іншими варіантами написання такого прізвища. Вказані обставини підтверджуються інформацією з ДП «Національні інформаційні системи» та вказують на те, що приватний нотаріус не перевіряла відсутності заборон або арештів майна за прізвищем «ОСОБА_1». Про ці обставини заявнику як позивачу у тій справі не було відомо на час винесення оскаржуваного рішення. Вказані обставини на думку заявника є нововиявленими, оскільки призвели до неправильного з»ясування обставин по справі та винесення по суті помилкового рішення, яке у зв»язку з цим підлягає перегляду.

В судовому засіданні представник заявника подану заяву із урахуванням уточнень від 08.11.2016 року підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з викладених у ній підстав. Вважає наведені обставини істотними і такими, що мають значення для правильного вирішення справи та обґрунтовують необхідність скасування рішення від 23.07.2015 року із винесення іншого рішення про задоволення позовник вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаної заяви та вказав, що рішення суду від 23.07.2015 року є законним та з наведених заявником підстав в порядку перегляду за нововиявленими обставинами скасовано бути не може.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засідання також заперечувала проти задоволення заяви, оскільки наведені заявником підстави для скасування вказаного судового рішення вже були предметом судових розгляді та досліджувались судами різних інстанцій .

Третя особа - Міністерство юстиції України в судове засідання свого представника не направило, хоча про дату і час та місце розгляду заяви по суті судом повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомило.

Між тим, що у відповідності до вимог ч.1 ст.365 ЦПК України неявка представника третьої особи не є перешкодою для розгляду заяви, а відтак суд вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутності його представника на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши доводи сторони представника позивача, дослідивши зміст заяви, матеріали цивільної справи №761/35731/14-ц, суд вважає, що подана позивачем заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.07.2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 29.10.2015 року, було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса КМНО Куликовської Т.В. про визнання неправомірними його дій по нотаріальному посвідченню договору дарування від 20.06.2011 року квартири АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи свою заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07. 2015 року, позивач ставить питання про скасування рішення суду та необхідності задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що за встановлених обставин у вищенаведених судових рішеннях - Печерського районного суду м.Києва від 09.02.2016 року та від 20.07.2016 року вбачається про існування накладеного арешту на квартиру АДРЕСА_1 станом на час прийняття оскаржуваних нотаріусом дій. Також, під час вчинення нотаріальних дій з перевірки знаходження спірної квартири під забороною приватний нотаріус Куликовська Т.В. 20.06.2011 року не перевіряла відсутність заборони її відчуження або арешту за прізвищем «ОСОБА_1», а також за іншими варіантами написання такого прізвища.

Посилається на те, що зазначені обставини є правовими підставами для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами і як на такі, що не були і не могли бути відома особі, яка звертається із заявою з посиланням на п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України.

Між тим, підставами, визначеними ч..2 ст.361 ЦПК України для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п.1, 2 ч.2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, згідно роз'яснень, які містяться в п.п. 3, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

За таких обставин, суд перевіривши матеріали справи та ознайомившись із змістом переглядає мого рішення, вважає, що зазначені позивачем обставини не є юридичним фактом, який має істотне значення для розгляду справи.

Вказані заявником підставі щодо існування арешту на спірну квартиру та протиправність дій нотаріуса були відмові позивачу під час розгляду справи судом згідно оскаржуваного рішення від 23.07.2015 року і були предметом судового розгляду, їм надавалась відповідна оцінка із мотивуванням підстав для відмови у позові, оскільки жодних заборон на спірну квартиру виявлено не було.

Більше того, як вбачається ухвали Апеляційного суду м.Києва від 29.10.2015 року та матеріалів справі (т.1 а.с.170-171, 172) жодних заборон на відчуження квартири АДРЕСА_1 на час вчинення нотаріальних дій не було.

Будь-яких інших доводів, які б могли вплинути на прийняття Шевченківським районним судом м.Києва рішення від 23.07.2015 року заявник суду не надав.

Згідно ч. 2 ст. 361 ЦПК України розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що викладені в заяві обставини існували, але не були і могли бути відомі заявнику на час розгляду справі згідно рішення від 23.07.2015 року не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджується фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення, не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, а тому не є нововиявленими в розумінні ст. 361 ЦПК України, що не обґрунтовує підстави для скасування рішення від 23.07.2015 року та прийняття нового рішення, у зв'язку з чим суд приймає рішення про залишення заяви позивача про перегляд судового рішення за викладеними обставинами без задоволення.

Керуючись ст.ст. 210, 361, 365, 366 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 від 04.04.2016 року із урахуванням доповнень від 08.11.2016 року про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23.07.2015 року у цивільній справі №761/35731/14-ц (провадження №2/761/1639/2015) у зв»язку з нововиявленими обставинами, - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків або якщо її не скасовано після розгляду справи в Апеляційному суді м. Києва.

Суддя: