У х в а л а

іменем україни

28 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дьоміної О.О.,Демяносова М.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Новоолексіївської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 5 жовтня 1990 року придбав у ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1, яким користується більше 10 років і за власні кошти здійснює поточний та капітальний ремонт будинку, сплачує комунальні послуги та податки.

На підставі ст. 344 ЦК України позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, поданій представником ОСОБА_5, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні правові підстави для визнання права власності на житловий будинок у порядку ст. 344 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.О.Дьоміна

М.В.Демяносов