Справа № 186/1114/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі: Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що після смерті його батька ОСОБА_3, 23 листопада 2009 року відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями цієї спадщини за законом є він та відповідач ОСОБА_2 На теперішній час, у передбаченому законом, порядку, вони з ОСОБА_2 спадщину не приймали, у нотаріальну контору з даного приводу не звертались.

10 вересня 2013 року, після смерті їх матері - ОСОБА_4, відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини вищезазначеної квартири, але коли він звернувся до державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідач ОСОБА_2, який є власником 1/3 частини квартири, згідно свідоцтва про право власності на житло на підставі приватизації №8357 від 21.01.2004 року, не звертався до органів нотаріату, тому у нього відсутнє свідоцтво про право власності на спадкове майно.

Інших спадкоємців, крім нього та відповідача не має. Таким чином, він є спадкоємцем 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, а відповідач - 2/3 частини спірної квартири.

Вартість спірної квартири складає 137 069 гривень. 1/3 частина - 45 689 гривень 67 копійок.

Просить суд визнати за ним, як за спадкоємцем за законом, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник за дорученням ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позивач ОСОБА_1 пояснив, що після смерті їх матері ОСОБА_4, відповідач забрав всі документи на майно батьків, та замінив замок у вхідних дверях. Для того щоб отримати спадщину йому потрібні були документи, тому він почав звертатись до різних органів для отримання дублікатів. Коли він зібрав всі необхідні документи, то звернувся до державного нотаріуса у місті Павлограді, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у нього відсутні оригінали документів, які підтверджують право спадкодавців на спадкове майно, та запропоновано звернутись до суду.

У судове засідання 10 лютого 2016 року позивач та його представник не зявилися. Представник позивача ОСОБА_5 надав суду заву про розгляд справи за його відсутності, прохав позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що він мешкає у місті Дніпропетровську. Зі своїм братом ОСОБА_1 він спілкується лише по телефону. На момент смерті матері ОСОБА_4 він проживав у спірній квартирі в місті Першотравенську. Останні півроку, коли мати хворіла, вона не могла стати на ноги, тому він найняв доглядальницю, якій він особисто платив. ОСОБА_6 навідував матір дуже рідко, оскільки він зловживає спиртними напоями, а тому постійно знаходився у стані алкогольного спяніння. Після смерті батька ОСОБА_6 не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Від батьків у спадок ОСОБА_1 отримав дачу, на яку він ніколи не приїздить.

Крім того згідно частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину, так як він не заявив про відмову від спадщини. Про цей факт вказано в постанові державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори.

Згідно частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Їх мати ОСОБА_4 померла 10.09.2013 року, про що достовірно було відомо позивачу. Лише після спливу 7-ми місячного строку позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Згідно частини 1 статті 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У судове засідання 10 лютого 2016 року відповідач не зявився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов ОСОБА_1 не визнав у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на

основі правил глави 86 ЦК України.

Спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття

спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за

заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини

право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної

черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом

мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця

та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив,

та батьки.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою

спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому

цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в

нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про

визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа

може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При поділі спадщини між спадкоємцями необхідно

враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК ( 435-15 ) про

те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між

спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При

розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що

регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Відповідно до листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця

Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

При вирішенні спорів по справах про спадкування за законом судам необхідно враховувати, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними, якщо тільки спадкоємці:

- за усною домовленістю між собою не змінили розмір частки когось із них в спадщині, яка складається з рухомого майна;

- за письмовою угодою (договором), посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортного засобу, не змінили розмір часток в спадщині когось із них.

Відповідно до свідоцтва про право власності №8357 від 21 січня 2004 року, виданого Першотравенським міським житлово-комунальним підприємством Дніпропетровської області квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Право власності за зазначеним вище свідоцтвом зареєстровано КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації 11 лютого 2004 року за реєстраційним номером 4691062, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВА №696187.

23 листопада 2009 року ОСОБА_3 помер ( свідоцтво про смерть І-КИ №313735 видане 24 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області).

Спадкова справа після померлого ОСОБА_3 не відкривалася, свідоцтва про право власності на спадщину після померлого не видавались, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину) №42046809, виданої 07 листопада 2015 року.

10 вересня 2013 року померла ОСОБА_4 ( свідоцтво про смерть І-КИ №527362 видане 11 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області).

Після смерті ОСОБА_4 Першою Павлоградською нотаріальною конторою було заведено спадкову справу, яка була зареєстрована в Спадковому реєстрі 06 березня 2014 року за номером 55823619 ( витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі КХ №209254), підставою була заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини, яка надійшла до нотконтори 06 березня 2014 року о 16 годині 10 хвилин та зареєстрована за №423.

16 травня 2014 року державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири, після померлої ОСОБА_4 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказану частину квартири.

Як було встановлено в ході судового розгляду сторони по справі є спадкоємцями першої черги синами померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, інших спадкоємців не встановлено.

23 листопада 2009 року помер ОСОБА_3, якому належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_4, після якого фактично прийняли спадщину на підставі сумісного проживання та реєстрації в даній квартирі його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2, але не оформлювали своїх спадкових прав нотаріально, тому кожному з них на момент смерті ОСОБА_4 належало по ? частині квартири.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 до сплину 6-ти місячного терміну звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлої матері, а ОСОБА_2 , прийняв спадщину фактично на підставі сумісного проживання з померлою. Факт реєстрації відповідача за адресою вул.Шкільна,49/8 в м.Першотравенську Дніпропетровської області підтверджується витягом з фінансово-особового рахунку за спірною адресою, виданим ПП «Комунальщик -3» станом на 19 травня 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що у відповідність до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними, суд приходить до висновку що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після померлої матері ОСОБА_4 мають право на спадкування по ? частки квартири АДРЕСА_5 кожний.

У відповідність до ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 342 грн.67 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_6 (загальна площа квартири 46,10 кв.м.; житлова-28,2 кв.м.) в порядку спадкування за законом після померлої 10 вересня 2013 року ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 342 (триста сорок дві) гривні 67 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Кривошея С.С.