Провадження № 2/369/427/16
РІШЕННЯ

Іменем України

10.02.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3 сільської ради Києво-Cвятошинського району Київської області про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 12 травня 2011 року помер батько позивача ОСОБА_1 та дід позивача ОСОБА_2-ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 211066, виданим 17 травня 2011 року Виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святшинського району Київської області. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов будинок № 54, який розташований по вул. Зелена в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

12 червня 2013 року помер син спадкодавця і батько позивача ОСОБА_2-ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 280592, виданого 18 червня 2013 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

06 січня 2014 року померла мати позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 292337, виданого 13 січня 2014 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

За життя мати написала заповіт на трьох своїх дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_5 вступив в права спадкування його син ОСОБА_2 і його частка складає 1/3 частину, а саме те, що б належало його батьку.

ОСОБА_5 від спадщини відмовився на користь сестри ОСОБА_1, в зв»язку з чим її частка в спадковому майні збільшилась на 1/3 частину, тобто у неї стало 2/3 частин.

Спадщина позивачами прийнята в установлений законом строк шляхом подачі заяв до Першої Київської обласної державної нотаріальної контри, з приводу чого заведено спадкову справу № 140 за 2011 рік до майна померлого.

06 травня 2014 року та 29 січня 2015 року нотаріус винесла постанови про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на жилий будинок № 54 по вул. Зелена в с. Білогородка, в зв»язку з ненаданням правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно.

Спадковий жилий будинок з відповідною частиною господарських будівель і споруд знаходиться на земельній ділянці площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:026:0029, на яку нотаріусом було видано позивачам свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 травня 2015 року.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 95 від 11 вересня 1996 року було визнано право власності на житловий будинок № 54 по вул. Зелена за ОСОБА_4, що підтверджується витягом з рішення.

Таким чином, спадкодавцем дотримано всіх вимог чинного на той час законодавства щодо набуття права власності на жилий будинок.

Вищезазначений будинок було побудовано відповідно до технічного паспорту в 1959 році.

Належність ОСОБА_4 будинку № 54 по вул. Зелена у с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області підтверджується витягом з рішення виконкому від 11 вересня 1996 року № 95, технічним паспортом, будинковою книгою.

Враховуючи викладене, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 з посиланням на вимоги ст. ст. 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України просили визнати за ОСОБА_1 право спільно-часткової власності на 2/3 частин будинку № 54 загальною площею 72,7 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова під літ. «а», ганок, гараж під літ. «Б», «Д», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е», літня кухня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «И», огорожа № 1, хвіртка № 4, ворота № 5, колодязь ІІ, що знаходяться по вул. Зелена, с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року батька ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_2 право спільно-часткової власності на 1/3 частину будинку № 54 загальною площею 72,7 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова під літ. «а», ганок, гараж під літ. «Б», «Д», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е», літня кухня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «И», огорожа № 1, хвіртка № 4, ворота № 5, колодязь ІІ, що знаходяться по вул. Зелена, с. Капітанівка Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року діда ОСОБА_4.

У грудні 2015 року позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали суду заяву, в якій уточнили позовні вимоги і з посиланням на вимоги ст. ст. 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частин будинку № 54 загальною площею 72,7 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова під літ. «а», ганок, гараж під літ. «Б», «Д», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е», літня кухня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «И», огорожа № 1, хвіртка № 4, ворота № 5, колодязь ІІ, що знаходяться по вул. Зелена, с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року батька ОСОБА_4, та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину будинку № 54 загальною площею 72,7 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова під літ. «а», ганок, гараж під літ. «Б», «Д», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е», літня кухня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «И», огорожа № 1, хвіртка № 4, ворота № 5, колодязь ІІ, що знаходяться по вул. Зелена, с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року діда ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і представник позивачів позов підтримали і просили його задовольнити.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи представник відповідача повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 травня 2011 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 211066, виданого Виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 17 травня 2011 року, актовий запис за № 39. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому за життя майно. За життя ОСОБА_4 18 травня 2002 року склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав своїм дітям: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7 в рівних долях. 27 вересня 2011 року ОСОБА_8 і ОСОБА_1 звернулись із заявою до Першої київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька в порядку спадкування за заповітом. В заяві ОСОБА_5 і ОСОБА_1 вказали, що спадкоємицею на майно померлого є дружина померлого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 11 жовтня 2011 року ОСОБА_5 подав до нотаріуса згоду, в якій довів до відома нотаріальну контору, що він відмовляється від спадкування від належної йому частки на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4, на користь його дочки ОСОБА_1.

15 травня 2015 року державним нотаріусом Першої київської обласної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в якому зазначено, що на підставі заповіту, посвідченого 18 травня 2002 року секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 78, спадкоємцями зазначеного у заповіті майна ОСОБА_4, який помер 12 травня 2011 року, є його діти: ОСОБА_1-2/3 частки, у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої на користь неї відмовився спадкоємець за заповітом ОСОБА_5, та ОСОБА_5, який помер 12 червня 2013 року-1/3 частка. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, у межах згідно з планом, що розташована по вул. Зелена, 54, в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, належної ОСОБА_4, померлому 12 травня 2011 року, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю № 049215, виданого ОСОБА_3 сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 10 грудня 1997 року на підставі рішення виконкому тієї ж сільської ради від 10 липня 1997 року № 76/2, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 199; цільове призначення (використання) земельної ділянки 0,2500 га- передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На земельну ділянку площею 0,2500 га присвоєно кадастровий номер :01:026:0029. Вказане свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки земельної ділянки видано ОСОБА_1. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 140 за 2011 рік до майна ОСОБА_4, який помер 12 травня 2011 року, виданої Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою.

12 червня 2013 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 280592, виданого Виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 17 травня 2011 року, актовий запис за № 62. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. 09 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_5. 20 жовтня 2015 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 12 червня 2013 року, є його син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, і спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, у межах згідно з планом, що розташована по вул. Зелена, 54, в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, належної ОСОБА_4, одним із спадкоємців якого був його син ОСОБА_5, який спадщину прийняв, проте юридично не оформив своїх спадкових прав, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю № 049215, виданого ОСОБА_3 сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 10 грудня 1997 року на підставі рішення виконкому тієї ж сільської ради від 10 липня 1997 року № 76/2, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 199; цільове призначення (використання) земельної ділянки 0,2500 га, передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На земельну ділянку площею 0,2500 га присвоєно кадастровий номер :01:026:0029. Вказане свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частки земельної ділянки видано ОСОБА_2. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 130 за 2013 рік до майна ОСОБА_4, який помер 12 червня 2013 року, виданої Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою.

06 січня 2014 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 292337, виданого Виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 13 січня 2014 року, актовий запис за № 4. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй за життя майно. За життя ОСОБА_6 18 травня 2002 року склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїм дітям: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_5 в рівних долях. 26 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6 в порядку спадкування за заповітом. 26 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, в якій зазначив, що спадщину за заповітом, що залишилась після смерті померлої, він приймає, оскільки згідно ст. 1266 ЦК України спадкує частку свого батька (сина спадкодавця)-ОСОБА_7, який помер 12 червня 2013 року. Постановою державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 жовтня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки спадкового майна, що належало померлій ОСОБА_6, з тих підстав, що серед осіб, які звернулись до нотаріальної контори протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_6, померлої 06 січня 2014 року, крім ОСОБА_1, є також онук померлої ОСОБА_2, який згідно ст. 1266 ЦК України спадкує частку свого батька ОСОБА_5, померлого 12 червня 2013 року. Осіб, які звернулись до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, згідно матеріалів спадкової справи, немає. Заява про відмову від прийняття спадщини спадкоємця за заповітом ОСОБА_5 посвідчена Гур»євим С.С., нотаріусом Хангаласського нотаріального округу Республіки Саха (Якутія) 10 лютого 2015 року, а отже, після спливу шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємцем або для відмови від прийняття спадщини. Оскільки після смерті 06 січня 2014 року ОСОБА_6 до нотаріальної контори звернулось лише двоє спадкоємців із заявами про прийняття спадщини-Пащенко О.О. та ОСОБА_2, то перераховані особи вважаються такими, що прийняли спадщину, а отже, частка кожного із спадкоємців становить ? частина. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 69 за 2014 рік до майна ОСОБА_6, яка померла 06 січня 2014 року, виданої Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою.

Як вбачається з позовної заяви позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом, в якій з посиланням на вимоги ст. ст. 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частин та за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину жилого будинку № 54 загальною площею 72,7 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова під літ. «а», ганок, гараж під літ. «Б», «Д», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е», літня кухня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «И», огорожа № 1, хвіртка № 4, ворота № 5, колодязь ІІ, що знаходяться по вул. Зелена, с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року батька та відповідно діда ОСОБА_4.

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 06 травня 2014 року і від 27 січня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер 12 травня 2011 року, на 2/3 частин і 1/3 частину жилого будинку, що знаходиться в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, по вул. Зелена, 54, оскільки ними не надано правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно.

Відповідно до наданої виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області довідки від 03 листопада 2015 року домогосподарство ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться за адресою: вул. Зелена, 54 в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

З наявного у матеріалах справи витягу з рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області № 95 від 11 вересня 1996 року «Про оформлення свідоцтва на право власності на жилі будинки громадян села Білогородка» вирішено визнати право власності на жилий будинок, що розташований в с. Білогородка, вул. Зелена, 54, Києво-Святошинського району, Київської області за ОСОБА_4. В рішенні також вказано, що Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації слід оформити свідоцтво про право власності на житловий будинок в с. Білогородка, вул. Зелена, 54, на його ім»я і зареєструвати свідоцтво у встановленому законодавством порядку.

На вказаний жилий будинок видана Будинкова книга для прописки громадян, які проживають в даному будинку, і в ній зазначено, що ОСОБА_4 був головою господарства.

Також на ім»я ОСОБА_4 виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради Київської області видавався дозвіл № 273 на будівництво жилого будинку.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому за життя майно. За життя ОСОБА_4 18 травня 2002 року склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав своїм дітям: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7 в рівних долях. 27 вересня 2011 року ОСОБА_7 і ОСОБА_1 звернулись із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька в порядку спадкування за заповітом. В заяві ОСОБА_5 і ОСОБА_1 вказали, що спадкоємицею на майно померлого є дружина померлого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В наданій суду копії свідоцтва про народження ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ( шлюбне прізвище ОСОБА_1О.), її батьком зазначено ОСОБА_4, а матір»ю ОСОБА_6. В будинковій книзі для прописки громадян на жилий будинок вказано, що в ньому була зареєстрована ОСОБА_6.

Згідно довідки виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 03 березня 2015 року ОСОБА_1 проживала разом з своєю матір»ю ОСОБА_6 до дня її смерті-06 січня 2014 року за адресою: с. Білогородка, вул. Зелена, 54, Києво-Святошинського району Київської області.

З матеріалів справи вбачається, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 залишилась пережившою його дружина ОСОБА_6, про яку також вказують в поданій заяві до нотаріуса ОСОБА_5 і ОСОБА_1, а саме що спадкоємицею на майно померлого є дружина померлого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, до суду позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не надали копії свідоцтва про одруження ОСОБА_4 і ОСОБА_6, з якого можливо було б встановити дату реєстрації шлюбу ОСОБА_4 і ОСОБА_6.

Вирішуючи даний спір, суду необхідно було б встановлювати залежно від часу реєстрації шлюбу подружжям, обсяг спільно нажитого майна ОСОБА_4 і ОСОБА_6, наявного на час припинення шлюбних відносин у зв»язку із смертю ОСОБА_4, з»ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає спадкуванню після смерті ОСОБА_4, і на яке просять визнати позивачі право власності в порядку спадкування за законом ( в даному випадку на жилий будинок № 54 по вул. Зелена в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області), могла також бути включена і частка майна іншого пережившого подружжя за час перебування у шлюбі, тобто суду слід було дослідити і встановити майно, що могло б бути спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_6, набутого ним під час шлюбу.

Суд також повинен з»ясувати чи спірний жилий будинок належав ОСОБА_4 на праві приватної власності чи набутий ним у шлюбі з ОСОБА_6, яка б мала рівну частку у майні подружжя, а також і могла б спадкувати після смерті свого чоловіка, як переживше подружжя.

При вирішенні даного спору суду слід було зазначити вичерпний перелік осіб, які мали право спадкування після смерті ОСОБА_4, врахувати всіх спадкоємців та склад спадщини, та чи проживала дружина спадкодавця ОСОБА_4 ОСОБА_6 разом із спадкодавцем на день його смерті, і чи вважалась вона такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, та яка частка кожного спадкоємця у спадковому майні, в разі прийняття спадщини.

Суд також повинен враховувати, що відповідно до вимог ст. 1235 ЦК заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов»язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов»язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Без з»ясування зазначених вище питань суду неможливо вирішити спір ОСОБА_1 і ОСОБА_2 щодо визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року ОСОБА_4, та у зв»язку з цим визначення часток, які належали б позивачам у справі.

Відповідно ж до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд позбавлений був можливості самостійно досліджувати питання і встановлювати обставини та збирати докази, які в даному випадку мають значення та впливають на правильність вирішення даного спору.

Також слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За життя ОСОБА_4 18 травня 2002 року склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав своїм дітям: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7 в рівних долях. 27 вересня 2011 року ОСОБА_7 і ОСОБА_1 звернулись із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька в порядку спадкування за заповітом.

З приводу цього слід зазначити, що стаття 1217 ЦК України закріплює існування двох видів спадкування: за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце лише у разі, коли воно не змінено заповітом спадкодавця (ст. 1233 ЦК України). Чинний Цивільний кодекс України не забороняє успадкування однієї частини спадщини на підставі заповіту, а іншої-на підставі закону. Таке спадкування виникає у разі охоплення заповітом лише частини спадкового майна або визнання заповіту частково недійсним. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом (ч. 5 ст. 1275 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом, і також вже одержала на частину майна після смерті свого батька свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, у межах згідно з планом, що розташована по вул. Зелена, 54, в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Враховуючи викладене, суду неможливо дійти висновку, з яких підстав позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом про визнання права власності на 2/3 частини жилого будинку в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_4, оскільки позивач в нотаріальній конторі спадкувала майно після смерті свого батька в порядку спадкування за заповітом. Позивачем ОСОБА_1 не доведено і не надано суду доказів в чому полягає необхідність визнання за нею в судовому порядку права власності на майно після смерті батька саме в порядку спадкування за законом.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачі не довели належним чином свої позовні вимоги про визнання за ними 1/3 частини і 2/3 частин у праві власності на жилий будинок № 54 по вул. Зелена в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись вимогами ст. ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.

н