АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2013 року в справі за позовом заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення,визнання недійсними державних актів на право власності,договору купівлі-продажу,відновлення становища яке існувало до порушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,подану його представником ОСОБА_3

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2013 року,яким задоволено позов прокурора та визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 29.10.09 № 648/2717 «Про передачу громадянину ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1».Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, зареєстрований 22.12.2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 07-7-05139.Визнано недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га кадастровий номер НОМЕР_2), вартістю 329 007,70 грн. посвідчений 1.12.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 18981.Визнано недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, зареєстрований 22.06.2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 07-7-05587.Визнано право власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, вартістю 329 007, 70 грн. за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради.

Подану заяву представник обгрунтовувала тим, що фактично в основу зазначеного рішення судом покладено постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 березня 2012 року згідно якого було визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року № 214/2283 «Про передачу земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю «Мегатранс» для будівництва, експлуатації та обслуговування об‛єктів рекреаційного призначення (з комплексом інженерно-транспортного облаштування та благоустроєм території) та для забудови на Столичному шосе,24».

Істотна для справи обставина, яка має істотне значення для розгляду справи/та існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відомою заявнику, встановлена 12.04.2016 р., полягає у тому, що п. 30 рішення Київської міської ради від 17.09.2009 року № 58/2127 «Про затвердження містобудівних обгрунтувань» затверджено містобудівне обгрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів будівництва об'єктів рекреаційного призначення (з комплексом інженерно-транспортного облаштування та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24 км, Голосіївський район міста Києва. Вказане рішення є чинним на сьогодні. Зазначена обставина виключає задоволення позовних вимог прокуратури міста Києва, і є підставою для перегляду судового рішення.

Вказана обставина стала відомою з листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вих. № 5007/0/12/27-16 від 12.04.2016 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року в задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено,оскільки обставина за якою ОСОБА_1 просить переглянути рішення суду, не є в розумінні п.1 ч.2 ст.361 ЦПК нововиявленою.

Не погодившись з ухвалою суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції .

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема,що на дату ухвалення рішення суду, яке заявник просить переглянути, ні ОСОБА_1, ні суд не знали і не могли знати про затвердження містобудівних обгрунтувань для спірної земельної ділянки двома нормативно-правовими актами, які не пов‛язані між собою та мають однакову юридичну силу.

Суд не звернув увагу на те, що чинним законодавством України не передбачено змінювати цільове використання земельної ділянки (затверджувати містобудівне обгрунтування двома актами тощо, але немає заборони приймати рішення відповідними органами (Київрадою) про зміну цільового використання земельної ділянки двома чи більше нормативно-правовими актами, які не суперечать один одному).

Судом не враховано, що метою звернення до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) після закінчення розгляду справи 752/3307/13-ц була необхідність отримати інформацію про функціональне призначення земельної ділянки на момент звернення, оскільки рішенням Київського апеляційного суду міста Києва, у справі № 752/3305/13-ц від 17.09.15 за позовом Заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення, залишено в силі право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку на АДРЕСА_2. На підставі цього ОСОБА_1 з метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно звернувся до Департаменту з метою отримання чіткої інформації щодо функціонального призначення вказаної земельної ділянки.

З урахуванням вищенаведеного, вказані вище обставини про вилучення земельних ділянок, які відносяться до території Столичного шосе, 24 км. із зони зелених насаджень загального користування і території лугів та лугопарків та переведено до території громадських будівель і споруд на момент прийняття рішення Київради № 654/2723 від 29.10.2009 р. «Про передачу громадянину ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_3» є істотною для справи обставиною, а оскільки, ця обставина не була та не могла бути відомою ОСОБА_1 на час розгляду справи 752/3307/13-ц, тому вона є нововиявленою обставиною відповідно до приписів пунктів 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявника доводи апеляційної скарги підтримав та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Прокурор відділу представництва в цивільному судочинстві та органів прокуратури Прокуратури міста Києва проти апеляційної скарги заперечувала та вважала,що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням закону, просила залишити ухвалу без змін.

Інші особи,які залучені до участі в справі в судове засідання не з‛явилися, про розгляд справи повідомлені за законом належно, причини неявки не повідомили,заяв про відкладення справи не подавали.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені заяви про скасування рішення суду за нововиявленими обставинами,суд першої інстанції виходив з того, що обставина за якою ОСОБА_1 просить переглянути рішення суду, не є в розумінні п.1 ч.2 ст.361 ЦПК нововиявленою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним з огляду на наступне.

Згідно ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3, 4 , 5 постанови №4 від 30 березня 2012 року " Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, звертаючись за заявою про скасування рішення від 19 липня 2013 року за нововиявленими обставинами, заявник свої вимоги обгрунтовував тим, що після ухвалення рішення суду стало відомо, що існує рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року № 58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань», яким внесені зміни до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затверджених рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року № 370/1804, та Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року, затвердженої рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 року № 806/3381, яким внесено зміни до містобудівної документації спірного об'єкта та визначено його параметри містобудування - будівництва, експлуатації та обслуговування.

Дійшовши висновку про те, що зазначена обставина не є нововиявленою в розумінні закону суд першої інстанції вірно встановив, що ця обставина не є такою, що не була відома заявнику на час розгляду справи, оскільки про наявність такого рішення ним безпосередньо зазначалося у поясненнях під час розгляду справи та у апеляційній скарзі на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2013 року ухваленого у зазначеній справі.

Статтею 361 ЦПК України передбачено вичерпний перечень підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами,проте на підтвердження існування жодної з них (підстав) заявник не надав відповідних доказів .

Більш того, в матеріалах справи відсутній лист Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київміськради від 12.04.2016 р., про те, що в пункті 30 рішення Київської міської ради від 17.09.2009 року № 58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» затверджено містобудівне обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів будівництва об'єктів рекреаційного призначення (з комплексом інженерно-транспортного облаштування та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24 км, Голосіївський район міста Києва, на який ОСОБА_1 посилається як на джерело встановлення нововиявленої обставини, і на те що про цю обставину йому (ОСОБА_1) стало відомо лише після звернення до Департаменту з метою отримання інформації щодо функціонального призначення спірної земельної ділянки.

Не містять матеріали справи також належно посвідчених копій рішення Оболонського районного суду м.Києва від 9 квітня 2015 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 6 жовтня 2015 року,якою залишено без змін рішення районного суду, на які посилається заявник, стосовно того,що на підставі розробленого та погодженого містобудівного обгрунтування 17.09.2009 року Київська міська рада прийняла рішення № 58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань»,яким в п.1 вирішила затвердити містобудівне обгрунтування згідно з додатком… та в п.2 даного рішення було вирішено внести зміни до Генерального плану міста Києва.

Не підтверджені також відповідними письмовими доказами посилання ОСОБА_1 на лист № від 7 квітня 2016 року про вилучення земельних ділянок по Столичному шосе,24 км. із зони зелених насаджень загального користування та переведення цих ділянок до території громадських будівель і споруд на момент прийняття рішення Київради № 648/2717 від 29 жовтня 2009 року «Про передачу громадянину ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови в перегляді рішення суду за нововиявленими обставинами та не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, невідповідність зроблених в ухвалі висновків фактичним обставинам справи на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

В порядку ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції передбачено право апеляційного суду, зокрема, постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,312, 313,315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,подану його представником ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді