Номер провадження: 22-ц/785/2070/16
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Суворова В.О.

суддів - Сватаненко В.І.

- Артеменко І.А.

при секретарі - Фабіжевській Т.С.

за участю: представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, представника ОСОБА_5-ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 8 000 грн. щомісячно та додаткових витрат в сумі 18044 грн., -

встановила:

19 грудня 2014 року позивачка звернулась з вказаним позовом, який уточнила у ході розгляду справи. Обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що знаходилася з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_7, прізвище якого було внесено в свідоцтво про народження з її слів. Відповідач не заперечував, що дитина є його сином. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року за позовом відповідача ОСОБА_3 був визнаний батьком ОСОБА_7 Але відповідач своїх зобов'язань по утриманню сина не виконує, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з нього аліменти. Також позивачка вказує, що дитина хворіє, у зв'язку з чим вона понесла додаткові витрати на її лікування у розмірі 18044 грн., які просить стягнути на її користь.

Відповідач позов визнав частково, вважаючи, що з нього підлягають стягненню аліменти у розмірі 1500 грн., а в позовних вимогах про стягнення додаткових витрат необхідно відмовити у зв'язку з їх не доведеністю.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткові витрати на дитину у розмірі 18044 гривні 13 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 487,20 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить задовольнити позов частково, стягнувши з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1200 грн., а відмовити в задоволенні позову про стягнення додаткових витрат.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції розглядаючи справу виходив з того, що на відповідачеві лежить обов'язок утримувати свого сина, та у зв'язку з значними доходами на його користь підлягають стягненню аліменти у розмірі 8000 грн. Також відповідач повинен сплатити суму, яка була витрачена позивачкою на лікування та утримання дитини у повному обсязі. Але судова колегія частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції про права дитини встановлює право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального

і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка з 2012 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3, під час яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_7. Після народження дитини сторони припинили шлюбні відносини. Відомості про батька дитини в актовий запис про народження були внесені зі слів матері ( а.с. 5). ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання його батьком ОСОБА_7 Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2014 року ОСОБА_3 був визнаний батьком ОСОБА_7 ( а.с. 52-53). Але відповідач своїх зобов'язань щодо утримання сина, які закріплені у ст. 180 СК України, не виконує. 07 квітня 2015 року було повторно видано свідоцтво про народження ОСОБА_7, в якому в графі батько вказаний ОСОБА_3

Відповідач 26 березня та 27 квітня 2015 року перерахував на користь позивачки по 900 грн., 13 серпня 2015 р. 2 000 грн., 27 жовтня 2015 р.- 900 та 500 грн. (а.с.140,141,173, т.2 а.с.5,7).

Відповідно до довідки ДП В.Шіпс (Україна) ОСОБА_3 з 2013 року по включно 2015 рік двічі працевлаштовувався за посередництвом компанії та перебував у закордонних рейсах на посаді четвертого механіка, а саме з 07 червня 2013 року по 05 лютого 2014 року та з 16 грудня 2014 року та 14 травня 2015 року з доходом відповідно 2 676 доларів США та 2782 доларів США щомісячно (а.с.150-152,201-204).

Відповідачка в теперішній час не працює, інших доходів, крім тих, що виділяє держава на утримання сина , не має, здійснює додаткові витрати на лікування сина.

Суд першої інстанції задовольняючи позивні вимоги про стягнення аліментів не в повному обсязі врахував приписи ст. 182 СК України та виходив з того, що у відповідача щомісячна нагорода за перший рейс складає 2676 доларів США, за другий рейс 2782 долара США. Але суд першої інстанції не звернув увагу, що це не є постійним заробітком відповідача . За 2013-2015 роки, тобто за 36 місяців , відповідач знаходився два рази в рейсах загальною тривалістю 14 місяців. Тому , вирішуючи питання про визначення розміру аліментів у твердій грошевій сумі , необхідно враховувати, що відповідач за 36 місяців отримав дохід в розмірі 38 100 доларів США, тобто 1058 доларів на місяць. Крім того, визначаючи розмір аліментів, що стягуються, судова колегія бере до уваги, що відповідно до ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках. При цьому судова колегія бере до уваги той факт, що дитина хворіє, позивачка знаходиться у скрутному матеріальному положенні, на теперішній час відповідач має стабільний дохід, який може дозволити йому утримувати дитину. Також судова колегія бере до уваги, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 р. » прожитковий мінімум на одну дитину з 31 вересня по 31 грудня 2015 року складає 1167 грн., а з 2016 року вказана сума складає: з 01 січня 2016 р. по 30 квітня - 1167 грн., з 01 травня пo 30 листопада - 1228 грн., з 01 грудня - 1313 грн.

З урахуванням того, що на утриманні відповідача інших утриманців немає, судова колегія бере до уваги його середньомісячний дохід, стан здоров'я сторін, їх матеріальний стан та вважає за можливе зменшити розмір аліментів до 6 000 грн. , що майже у п'ять разів перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.

Доводи відповідача, що він сплачує аліменти на дитину та утримує її, що підтверджується чеками, відповідно до яких він придбав для дитини ліки, продукти харчування та іграшки, не заслуговують на увагу, оскільки вказані докази не підтверджують, що саме для сина він придбав вказані речі. Грошеві перекази відповідача на ім'я позивачки носять періодичний характер, з яких неможливо зробити висновок, що вони були направлені на утримання дитини.

Доводи відповідача, що він не повинен сплачувати аліменти до виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року, яким внесені зміни в актовий запис про народження ОСОБА_7, не заслуговують на увагу, оскільки обов'язок утримувати дитину покладений на батьків.

Також позивачка у відповідності до ст. 185 СК України просить стягнути на її користь додаткові витрати на дитину, які пов'язані з її хворобою. Суд першої інстанції задовольняючи позивні вимоги у повному обсязі та стягуючи понесені витрати особисто з відповідача виходив з їх обґрунтованості.

Судова колегія частково погоджується з вказаним висновком з наступних підстав.

Судовою колегією встановлено, що дитина сторін хворіє та має діагноз: дисплазія тазостегнових суглобів, енцєфалопатія, гіпертензія. На лікування позивачка понесла додаткові витрати на утримання дитини , а саме: витрати на придбання ліків сумою 2524,99 грн., рентгенографія тазобедреного суглобу сумою 398 грн., курси масажу сумою 1050 грн., та 3030 грн. -консультація дитячого невролога та укладання добровільного медичного страхування дитини.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати, пов'язані з придбанням: памперсів, одягу, взуття, іграшок дитині на суму 5665,39 грн.; придбанням дитячих колясок на суму 3906,04 грн.; продуктів харчування для дитини на суму 1469,71 грн.(які не призначені за рекомендацією лікаря), є додатковими витратами, оскільки вони на думку судової колегії є загальними для утримання дитини.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що додаткові витрати складають 7002 грн. 99 коп.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

У п. п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховного Суду України роз'яснив, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Вирішуючи спір в частині стягнення додаткових витрат на дитину, судова колегія звертає увагу на матеріальне становище позивачки та відповідача, вважає, що відповідач має можливості сплачувати додаткові витрати на дитину, приймає до уваги тяжкий матеріальний стан позивачки та вважає, що розмір батька у додаткових витратах на дитину, з урахуванням матеріального стану кожного із батьків, повинен бути визначений у розмірі 7002 грн. 99 коп.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виносячи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2015 року -змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції : «Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1, зареєстрований АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_5, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1), аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 ( шість тисяч) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1, зареєстрований АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_5, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1), додаткові витрати на дитину у розмірі 7002 (сім тисяч дві) грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1, зареєстрований АДРЕСА_1) на користь держави судові витрати у розмірі 487,20 гривень».

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді

В.О. Суворов

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко