Справа № 369/2169/16-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/2759/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 26.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Касьяненко Л.І., Білоконь О.В.

при секретарі - Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення грошових коштів з ОСОБА_3 та заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що відповідачка може розпорядитися або відчужити нерухоме майно, що унеможливить виконання рішення суду, просила накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_3

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду позивачка подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду від 10.03.2016 року та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Посилається на те, що суд не взяв до уваги, що відповідачем були надані оголошення про продаж будинку та земельної ділянки іншим особам, який є єдиним майном боржника.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивачки про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_3, виходив з того, що вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову, але в заяві вони відсутні, а саме позивачкою не надано докази на підтвердження того, яка дійсна вартість даного майна, що не уможливлює визначити співмірність заявлених вимог заявником.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який необхідно застосувати з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Статтею 152 ЦПК України встановлено види забезпечення позову.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Враховуючи викладене, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують законності постановленої судом першої інстанції ухвали.

Апелянт не зазначив і не надав відповідних доказів про вартість майна, на яке останній просить накласти арешт, тому суд не може перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, на думку колегії суддів висновки суду є правильними та відповідають обставинам справи і вимогам закону, підстави для скасування ухвали суду відповідно до ст. 312 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :