АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1052/16-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1208/К/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 ( І ) Доповідач Соколан Н. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Соколан Н. О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В. П.,

За участю: секретаря Маслової К. В.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» в особі уповноваженого особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра»» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства „Комерційного банку „Надра, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „Надра на його користь оплачену суму судового збору у розмірі 1775 грн. та пеню за прострочення переказу в сумі 177,50 грн., а всього 1952,50 грн., оскільки 17.09.2015 року йому стало відомо, що оплачений ним судовий збір у відділенні відповідача не був переказаний до Державного бюджету.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 про захист прав споживачів відмовлено, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду наданим доказам, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його вимог. Вважає, що суд безпідставно та незаконно на взяв до уваги ту обставину, що позивачу стало відомо про існування кредиторського боргу вже після 30-денного строку, встановленого для подання звернень до Фонду; не встановив, що кошти за судовим збором не надійшли до державного бюджету не з вини позивача, тому суд безпідставно відмовив у їх поверненні; посилання суду на положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є неправильним. Крім того, судом не враховано, що відповідач мав перерахувати кошти до державного бюджету не пізніше 28.01.2015 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті у цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, ОСОБА_2 27.01.2015 року оплатив судовий збір в розмірі 1775 грн. у відділенні Публічного акціонерного товариства „Комерційного банку „Надра, що підтверджено квитанцією № к20/142.

Ухвалою суду від 03.09.2015 року було зобовязано Управління Державної казначейської служби у м. Нікополі Дніпропетровської області повернути ОСОБА_2 оплачений судовий збір в розмірі 1775 грн.

Згідно листа Управління Державної казначейської служби у м. Нікополі Дніпропетровської області від 17.09.2015 року, від Публічного акціонерного товариства „Комерційного банку „Надра по квитанції № к20/142 кошти в сумі 1775 грн. не зараховувались в дохід Державного бюджету, у звязку з чим ОСОБА_2 повернуто ухвалу без виконання.

04 червня 2015 року Правління Національного банку України прийняло рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (постанова Правління Національного банку України від 04.06.2015 N 356) ( а.с.19).

Відмовляючи в задоволенні позоних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки у ПАТ «КБ Надра» розпочато процедуру ліквідації, вимоги ОСОБА_2 про повернення оплаченої суми судового збору та пені за прострочення виконання зобовязання не підлягають задоволенню.

Колегія суддів огоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, частиною 1 цієї статті встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ст. 36 ч. 5 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року № 6-2001цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Таким чином, з урахуванням приписів ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивач, як вкладник, може вимагати задоволення своїх майнових вимог щодо повернення коштів з банківського рахунку виключно в межах процедури ліквідації банку.

А оскільки ОСОБА_2 звернувся до відповідача щодо повернення суми судового збору вже після початку процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та не у спосіб, передбачений положеннями розділу VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про помилковість застосування положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є безпідставними, оскльки у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними , і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачу стало відомо про існування кредиторського боргу вже після 30-денного строку, встановленого для подання звернень до Фонду та що кошти за судовим збором не надійшли до державного бюджету не з вини позивача не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог, скільки не спростовують висновків суду першої інстнації.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду. Однак судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відповідність укладеного договору чинному законодавству й відсутність у звязку з цим підстав для визнання його недійсним.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін згідно ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: