АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/5384/15-ц 22-ц/774/1090/К/16
Справа № 182/5384/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1090/К/16 Багрова А.Г.
Категорія № 27 (ІУ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Грищенко Н.М.,

суддів Бондар Я.М., Братіщевої Л.А.,

із секретарем Чубіній А.В.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах відповідача ОСОБА_2, на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційного Банку «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення боргу ,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційного Банку «Надра» ( надалі - ПАТ «КБ «Надра») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову посилається на те, що 15.09.2006 року між ПАТ «КБ «Надра»та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 8/2006/840-К/461-Н відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти в розмірі 11987 доларів США з виплатою відсоткової ставки у розмірі 10% річних зі строком на 228 місяців та сплатою щомісячної комісії в розмірі 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом ( а.с.14-17)

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 06.09.2006 року укладено договір поруки N 461-Н/1, відповідно до якого позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники за належне виконання зобов'язань за кредитним договором від 15.09.2006 року № 8/2006/840-К/461-Н.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань станом на 14.07.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 10067,18 доларів США та 33076 грн. - заборгованості по сплаті комісії та пеня, яку позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно та судові витрати.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційного Банку «Надра» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в розмірі 223279,50 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 2232грн 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах відповідача ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ПАТ КБ «Надра» в задоволенні позовних вимог.

Судом не взято до уваги, що Банком пропущено преклюзивний строк звернення до суду за стягненням заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця. Не враховано, що нотаріус при видачі свідоцтва про право власності на спадщину у червні 2013 року повідомляв Банк про смерть боржника.

Крім того, судом не перевірено розмір заборгованості, яка нарахована до липня 2015 року без урахування дати смерті боржника 25 листопада 2012 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.09.2006 року між ПАТ «КБ «Надра»та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 8/2006/840-К/461-Н відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти в розмірі 11987 доларів США з виплатою відсоткової ставки у розмірі 10% річних зі строком на 228 місяців та сплатою щомісячної комісії в розмірі 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом ( а.с.14-17)

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 06.09.2006 року укладено договір поруки N 461-Н/1, відповідно до якого позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники за належне виконання зобов'язань за кредитним договором від 15.09.2006 року № 8/2006/840-К/461-Н.

З розрахунку заборгованості наданого позивачем видно, що станом на 14.07.2015 року заборгованість за кредитним договором № 8/2006/840-К/461-Н становить 10067,18 доларів США та 33076 грн. - заборгованість по сплаті комісії та пені ( а.с.6-10).

Задовольняючи частково позовні вимоги уповноваженої особи ПАТ «КБ «Надра», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4, тому в межах вартості спадкового майна стягнув заборгованість за кредитним договором.

Однак, колегія суддів не може погодитися із даним висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як видно з тексту позовної заяви позивач просив суд стягнути солідарно заборгованість з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як боржника та поручителя.

За приписами ч. 1 ст.553, ч. 1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель, за змістом указаних норм матеріального права, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Згідно із ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до змісту ст. ст.559,598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

На підставі ч. 1ст. 608 цього Кодексу зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ч. 3ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у зв'язку із смертю боржника договір поруки укладений з ОСОБА_2 припинено.

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 виданого 26 листопада 2012 року ОСОБА_4 помер ( а.с.102).

ОСОБА_2, його дружина була майновим поручителем, а тому у зв'язку з його смертю дія договору поруки припинилася, та нормами ЦК України не передбачений такий спосіб захисту, як стягнення заборгованості поручителями спадкодавця. Закон передбачає лише вимоги до спадкоємців.

Колегія суддів також звертає увагу на доводи апеляційної скарги про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на липень 2015 рік, без урахування дати смерті позичальника 25 листопада 2012 року та положень неможливості нарахування відсотків та пені після смерті позивальника.

У договорі поруки укладеному між Банком та ОСОБА_2 не зафіксовано, що у випадку смерті позичальника поручитель відповідає за будь-якого нового боржника.

Колегія суддів не звертає увагу на доводи апеляційної скарги представника відповідача в частині пропуску позивачем строку позовної давності , передбаченого ст.1281 ЦК України до спадкоємців, оскільки нотаріусом 12 червня 2013 року було Банк повідомлено про смерть боржника, оскільки позовних вимог Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційного Банку «Надра»до спадкоємців не заявлялось.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше я за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правом визначити предмет та підставу позову наділені наділений лише позивач ( ст.ст.11,27,31 ЦПК України).

Розглядаючи справу , у порушення вимог ст.11 ЦПК України суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, заявлених позивачем та ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в межах вартості спадкового майна, як зі спадкоємця боржника, фактично змінивши підстави позову та процесуальний статус ОСОБА_2, визначений позивачем з поручителя на спадкоємця боржника. При цьому не урахував, що позивачем таких вимог не заявлялось, підстав позову, якими є солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя не змінював.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року прийнято із порушенням вимог процесуального законодавства, тому підлягає скасуванню на підставі п.п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах відповідача ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційного Банку «Надра» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді : Я.М. Бондар

Л.А. Братіщева