№ 207/3511/15-ц
№ 2/207/206/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

судді: Литвинчука В.П.

при секретарі: Єрмаковій Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, придбаного у період шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовои до ОСОБА_2 про поділ майна, придбаного у період шлюбу

В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказала, що з відповідачем вона шлюб уклала 20 грудня 2008 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між ними розірваний 18 листопада 2014 року. У теперішній час між ними виникло питання про поділ майна, придбаного у період шлюбу. Ними 25 жовтня 2013 року, у період шлюбу, за 60 440 гривень, гроші матері відповідача, яка продала квартиру, був придбаний будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 61,1м.кв. та житловою площею 39,0м.кв. Правовстановлюючі документи на будинок зареєстровані на ім*я відповідача. Добровільно розділити будинок відповідач не бажає. Вона вважає, що їй належить ? частина вказаної будинку з тих підстав, що будинок ними був придбаний у період шлюбу. Просить позов задовольнити, визнавши за нею право власності на ? частини будинку, який ними був придбаний у період шлюбу та знаходиться у їх спільній сумісній власності.

Представник позивачки також пред*явлений позов підтримав та пояснив, сторонами будинок був придбаний у період шлюбу і є їх спільним майном. Тому позивачці належить ? його частина на яку він і просить визнати за позивачкою право власності.

Відповідач пред*явлений позов визнав. Пояснив, що ними будинок був придбаний за кошти його матері, отримані матір*ю від продажу квартири. Також пояснив, що вони мають двох малолітніх дітей і тому він не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на ? частину будинку АДРЕСА_1 загальною площею 61,1м.кв. та житловою площею 39,0м.кв., який ними був придбаний у період шлюбу.

Суд, вислухавши сторони, представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так, свідки ОСОБА_4, мати позивачки, ОСОБА_5, мати відповідача, ОСОБА_6, пояснили, що нині спірний будинок сторонами був придбаний у період шлюбу, але за гроші матері відповідача, якою для придбання будинку у смт. Карнаухівці була продана квартира у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України: «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя».

У судовому засіданні було встановлено, що шлюб сторони уклали 20 грудня 2008 року, а 25 жовтня 2013 року, тобто в період шлюбу, ними був придбаний нині спірний будинок.

При таких обставинах придбаний сторонами будинок є їхньою спільною сумісною власністю.

Шлюб сторони розірвали та в теперішній час виникла необхідність розподілу майна, придбаного у період шлюбу.

Згідно зі ст.68 Сімейного Кодексу України: «Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу».

При цьому, відповідно до ст.69 Сімейного Кодексу України: «Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу».

У судовому засіданні було встановлено, що добровільно розділити будинок, який був придбаний у період шлюбу відповідач не бажає.

Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України: «У разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором».

У судовому засіданні також було встановлено, що між сторонами ніякої домовленості щодо володіння спільним сумісним майном не існувало. Також у судовому засіданні було встановлено, що сторонами шлюбного договору укладено не було.

При таких обставинах суд вважає, що частки сторін у спільному сумісному майні, будинку, є рівні. Тобто кожному з них належить ? його частина.

При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати у вигляді судового збору у сумі 604 гривень підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Керуючись ст.ст.60, 68, 69, 70 Сімейного Кодексу України, ст.ст.6-14, 60, 212-218 ЦПК України, суд.-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, придбаного у період шлюбу - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 загальною площею 61,1 м.кв. та житловою площею 39,0 м.кв.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 загальною площею 61,1м.кв. та житловою площею 39,0 м.кв.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 604 гривні понесених нею судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення може бути оскаржене на протязі 10 днів з моменту його оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя: / Литвинчук В.П. /