Справа № 359/5162/16-ц
Провадження №2/359/1822/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

В С Т А Н О В И В :

23.06.2016 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, з проханням : змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду від 28 квітня 2016 року та стягувати з нього на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/5 частини від доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Відповідно до заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року ухваленого по цивільній справі 2/359/868/2016 з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від доходу (заробітку) щомісячно. Рішення суду він отримав лише в травні 2016 року та не став його оскаржувати, оскільки судом було вирішено питання не тільки стягнення аліментів, але і розірвання шлюбу, він не став його оскаржувати, щоб відтягувати розлучення. Позивач зазначає, що підставою для зменшення розміру аліментів є те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які є пенсіонерами. У нього на праві власності не має свого житла і тому він вимушений орендувати житло та сплачувати за оренду. Також позивач зазначає, що він весь час надає кошти на утримання дитини, купує одяг, продукти, а також 22.04.2016 року він сплатив комунальні послуги за квартиру де проживає відповідач разом з його сином у розмірі 2711,94 гривень. При цьому він жодних чеків не збирав та не зберігав.Тому позивач вважає, що аліменти слід зменшити з 1/3 до 1/5 частини. Позивач зазначає, що його заробітна плата становить 10 000 гривень, і тому аліменти в розмірі 1/5 становлять суму, яка перевищує, як і мінімальний розмір аліментів, так і прожитковий мінімум на дитину.

У судовому засідання позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Позивач додатково пояснив, що його допомога батькам полягає у сплаті ним комунальних послуг за дві належні його батькам на праві власності квартири, які знаходяться в м.Борисполі, в одній з яких він на даний час проживає. Він стверджує, що на даний час з його заробітку, який складає більше 10000 гривень, близько 12000 тисяч гривень, утримуються аліменти в розмірі близько половини від його заробітку та, що після сплати аліментів, комунальних платежів в нього залишається менше 2000 гривень, а він також хоче як батько мати можливість витрачати власні кошти на дитину. В нього є сумніви, що відповідач витрачає за цільовим призначенням кошти, які з нього утримуються.

Відповідач заперечувала проти позовних вимог та просила в задоволенні позову відмовити та пояснила, що їх спільний син часто хворіє та потребує медичної допомоги та лікування. Вона зазначає, що не подавала позов на стягнення додаткових витрат на утримання сина, тому що при визначенні розміру аліментів вона врахувала, що дитині два рази на рік треба проходити лікування в дитячій лікарні «Охмадит» у звязку із хворобою кишечника, а також кожні три місяці проходити лікування очей. Сину потрібні активні заняття спортом, тому щомісячно вона сплачує 350 гривень за ці заняття, 400 гривень в місяці оплачує садочок, 800 гривень заняття з музики. До липня цього року вона аліменти не отримувала, тому на даний час із заробітку позивача утримується 42% заробітної плати для погашення заборгованості, після чого будуть утримувати 33%. Вона заперечує, що позивач допомагає батькам, які є забезпеченими людьми, мають нерухомість та робили ремонти в квартирах, щоб їх здавати в оренду. До її звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач протягом року надав 50 гривень дитині, а також купив по кілограму яблук та апельсин, замороженої риби та сирок, зробив подарунок на новий рік, та подарунок від батьків позивача на свято Миколая.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було розяснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, в тому числі розяснено, що вищенаведені вимог ст.60 ЦПК України.

У судовому засідання встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням суду, і в шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Зазначене підтверджується копією заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року, ухваленого в цивільній справі № 359/968/16-ц провадження № 2/359/868/2016 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на дитину (а. с. 7-8).

Крім того з вказаного рішення встановлено, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду, а саме з 02 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 7-8).

Одночасно в рішенні зазначено про те, що при визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітнього сина. Відомості про те, що ОСОБА_1 має незадовільний стан здоровя, в матеріалах цивільної справи відсутні, інші діти, непрацездатні дружина та батьки на її утриманні не перебувають.

А також зазначено, що розмір аліментів, які належить щомісячно стягувати з ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина повинен становити 1/3 частину доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімум дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів забезпечити мінімальне утримання ОСОБА_3 та не погіршить матеріальний стан платника аліментів (а.с.7-8).

За змістом ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачем визнано, що він отримав вищевказане заочне рішення суду в травні 2016 року та із заявою про перегляд заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду від 28 квітня 2016 року він не звертався, в звязку з чим рішення суду набрало законної сили.

Передбачено, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що погіршився його стан здоров'я, змінився його сімейний, або матеріальний стан, а також, що на його утриманні знаходяться інші непрацездатні особи.

В тому числі позивачем не доведено, що на його утриманні перебувають його батьки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, які є пенсіонерами за віком з 04.11.2009 року та з 07.10.2009 року відповідно (а.с.6,9-12).

Як вбачається з долучених до матеріалів справи Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.52-55), у власності батьків позивача перебувають дві квартири, які знаходяться в м.Борисполі Київської області, а також їм належить по 1/8 частці квартири в квартирі, яка знаходиться м.Чугуїв Харківської області.

Так, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речовий прав на нерухоме майно № 72033213 від 02.11.2016 ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою : Київська область, м. Бориспіль, вул. Ватутіна б. 99, кв. 236 та відповідно до інформаційної довідки № 72032284 від 02.11.2016 ОСОБА_4 належить на праві приватної власності квартира, яка розташована за адресою : Київська область, м. Бориспіль, вул. Ватутіна, б. 99, кв. 245.

Відповідно до інформаційних довідок № 72031086, 72028980 від 02.11.2016 батькам позивача належить на праві власності по 1/8 частини 3-х кімнатної квартири в м. Чугуїв Харківської області, Авіатор мікрорайон, б. 159 кв. 87.

Позивачем визнано, що його батьки отримують субсидію на оплату комунальних послуг, а також, окрім нього батьки мають іншу повнолітню дитину, та що коштів на їх утримання він батькам не надає.

Будь-яких доказів того, що позивач сплачує комунальні платежі за утримання належних його батькам квартир, а також розмір цих витрат, доказів того, що з моменту набрання законної сили рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року змінився матеріальний або сімейний стан позивача як платника аліментів, суду надано не було.

Не надано також доказів нецільового використання аліментів відповідачем.

Крім того, суд звертає увагу, що розмір аліментів, які на даний час утримують із заробітку позивача, як визнано сторонами, становить близько 42% його заробітку, та пов'язаний з утриманням заборгованості, що виникла з моменту звернення відповідача до суду з позовом про стягнення аліментів, з 02 лютого 2016 року.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини, спростовують твердження позивача про погіршення його матеріального становища та знаходження на його утриманні батьків.

Враховуючи зазначене,суд вважає, що підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання його сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_7, відсутні.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 182, 192 Сімейного кодексу України та ст.ст.10,11,60,61,88, 209,212,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду від 28 квітня 2016 року відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга позивачем Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів