АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2506/16Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту родинних відносин, віднесення до спадкоємців пятої черги, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом ОСОБА_7 про встановлення факту родинних відносин, віднесення до спадкоємців пятої черги, визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 березня 2002 року померла її двоюрідна сестра по материнській лінії ОСОБА_8, яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належні їй земельну ділянку площею 1,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вартістю 45173.38 гривень, що знаходиться в адміністративних межах Москаленківської сільської ради.

Позивачка вказує, що вказані земельні ділянки покійна ОСОБА_8 збиралась оформити в спадщину їй, але у звязку з тим, що на момент оформлення позивачка була відсутня на території України, остання склала заповіт на ОСОБА_7.

На даний час позивачка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та зазначає, що відповідачка ОСОБА_7 погоджується з тим, що дані земельні ділянки повинні належати їй.

На підставі викладеного ОСОБА_6 просила суд встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_8; визнати її спадкоємцем пятої черги; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.64 га, вартістю 45173.38 гривень, яка розміщена в адміністративних межах Москаленківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року позов задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є двоюрідною сестрою ОСОБА_8, померлої 31 березня 2002 року та віднесено ОСОБА_6 до спадкоємців за законом пятої черги.

Визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.3669 га та 0.2654 га загальною вартістю 45173.38 гривень, що знаходиться в адміністративних межах Москаленківської сільської ради Чорнобаївського району та належала ОСОБА_8 померлій 31 березня 2002 року.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач є двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_8, проживала на час смерті із спадкодавцем, а тому прийняла спадщину, а відповідач, яка також є спадкоємцем, не заперечувала проти задоволення вимог.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 березня 2002 року померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть.(а.с.8)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 травня 2006 року, спадкоємцем майна ОСОБА_8, померлої 31 березня 2002 року, є її дочка ОСОБА_7. Спадкове майно на яке видано вказане свідоцтво складається з права власності на земельну ділянку розмір якої в цілому 1.64 га, розташованої на території Москаленківської с/ради Чорнобаївського району наданої для ведення товарного-сільськогосподарського виробництва та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія 11-ЧР №036402 виданого 14 червня 2002 року Москаленківської с/радою Чорнобаївського району.(а.с.9)

На підставі вказаного свідоцтва 17 серпня 2006 року ОСОБА_7 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку.(а.с.7)

Частинами 1,2 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Виходячи з свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_7 є дочкою померлої ОСОБА_8, а тому відноситься до першої черги спадкоємців за законом (ст..1261 ЦК України).

В позовних вимогах, позивач просила визнати її спадкоємцем пятої черги.

Таким чином, навіть при наявності доказів того, що позивач відноситься до пятої черги, вона могла успадковувати майно спадкодавця, лише при наявності підстав передбачених частиною 2 статті 1258 ЦК України, а такі підстави були відсутні, оскільки була спадкоємець першої черги, яка не усунута від права на спадкування, прийняла спадщину, не відмовлялась від її прийняття і питання про зміну черговості одержання права на спадщину не ставилось.

Особи які входять до пятої черги спадкоємців за законом визначені статтею 1265 ЦК України.

Жодного доказу, який підтверджував би, що ОСОБА_6 є двоюрідною сестрою ОСОБА_8 сторонами не надано, тому позивачем не доведено, що вона відноситься до пятої черги спадкоємців за законом.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Доказів того, що позивач, на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкоємцем, суду надано не було. Навпаки, сама позивач, в позовній заяві зазначає про те, що відносин із спадкодавцем не підтримувала і на час оформлення була відсутня на території України.

Факт того, що позивач ОСОБА_6 не є родичем померлої ОСОБА_8 та не проживала з останньою, підтверджується довідкою виконавчого комітету Москаленківської сільської ради №1285 від 26 жовтня 2016 року.(а.с.41)

Порядок оформлення права на спадщину встановлений главою 89 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач до нотаріальної контори не зверталась і нотаріусом у оформленні її права власності не відмовлялось, а відтак, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно допустив порушення порядку оформлення права на спадщину.

Окрім цього, судом грубо було порушено норми ЦПК України.

Частинами 1,2 статті 158 ЦПК України, встановлено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно п.3 ч.1 та ч.3 статті 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд розглянув вказану справу без участі сторін, при цьому стосовно позивача зазначив, що вона подала заяву про розгляд справи за її відсутності, що не відповідає матеріалам справи, так як така заява в справі відсутня.

Також є незрозумілим походження заяви відповідача ОСОБА_7 (а.с.18) в якій остання не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу без її участі, оскільки вказана заява підшита до справи вже після рішення суду та на ній відсутня дата, номер реєстрації в суді, не була також вказана особа і в судовому засіданні, а тому не могла подати таку заяву безпосередньо під час розгляду справи.

В позовній заяві позивачем було поставлено вимогу про визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.64 га, вартістю 45173.38 гривень, яка розміщена в адміністративних межах Москаленківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

Заяви про збільшення, зміну, уточнення позовних вимог не подавались.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В порушення вказаної норми права, суд визнав право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.3669 га та 0.2654 га загальною вартістю 45173.38 гривень, що знаходиться в адміністративних межах Москаленківської сільської ради Чорнобаївського району та належали ОСОБА_8 померлій 31 березня 2002 року, які не були предметом позовних вимог в позовній заяві позивача.

Відповідно до частини 1 статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Товариство з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, не брало участі у справі.

Позивач в позовній заяві обгрунтувала в тому числі вимогу про визнання права власності від спадкодавця ОСОБА_8, на підставі норм які регулюють спадкове право.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином задоволення позовних вимог, встановлює також той факт, що позивачу належить земельна ділянка з часу відкриття спадщини.

Однак відповідач ОСОБА_7, після того як оформила спадщину та отримала 25 травня 2006 року, свідоцтво про право на спадщину за законом, 7 листопада 2007 року уклавши з ТОВ ім..Шевченка договір оренди землі (а.с.23), розпорядилась землею, а тому поданий позов стосується прав та обовязків ТОВ ім..Шевченка.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст..ст.303, 307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка задовольнити, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту родинних відносин, віднесення до спадкоємців пятої черги, визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка судові витрати в сумі 3031 гривна 60 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :