Справа № 346/4969/15-ц
Провадження № 2/346/110/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області у складі: головуючого-судді Хільчука І.І.,

секретаря Олексюк Г.І.,

представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ Євролізинг Україна про стягнення боргу за договором фінансового лізингу, -

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, підтримуючи який в судовому засіданні її представник пояснив, що нею 09.06.2015 року було укладено із TзOB Євролізинг Україна (надалі TзOB) договір фінансового лізингу про купівлю трактора марки Фотон 354 із кабіною (надалі трактор). По даному договору нею було сплачено суму грошей в розмірі - 29000 грн., що підтверджується квитанцією від 09.06. 2015 року.

Приблизно 18.06.2015 року їй передзвонили із невідомого телефону на номер НОМЕР_1, і представившись представником TзOB, повідомили, що вона може забрати трактор за договором лізингу, але для цього їй необхідно терміново внести гроші в сумі 40000 грн.Тому нею було додатково 20.06.2015 р. укладено договір із TзOB та заплачено гроші в сумі 40000 грн., що підтверджується квитанцією від 20.06.2015 року.

Однак, після укладення даних договорів та сплати на їхній рахунок грошей в сумі 69000 грн., умови договору фінансового лізингу не виконано та не надано їй трактор. Після цього вона неодноразово дзвонила на телефон TзOB (044)332 - 28 -10, однак ніхто не відповідав на дзвінки.

При укладенні договору фінансового лізингу від 09.06.2015 р. та оплаті грошей в сумі 29000 грн. в квитанції чітко зазначено цільове призначення платежу адміністративний платіж. При укладенні додаткового договору фінансового лізингу від 20.06.2015 р. цільове призначення платежу в квитанції відсутнє. Предметом даних договорів є трактор марки Фотон.

Отже, це є авансовий платіж, а тому згідно п.9.7. ст.9 Договорів, який вказує, що кошти які сплачуються Лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізингу, незалежно від їх призначення, яке вказується у квитанції, зараховується по даному договору у наступному порядку: адміністративний платіж; авансовий платіж; комісія за передачу предмета лізингу. Тому керуючись п.12.1 Договорів підлягає поверненню 60% авансового платежу від суми 40000 грн., що становить 24000 грн.

Крім цього до відшкодування підлягає в повному обсязі моральна шкода в сумі 26000 грн., оскільки вона перенесла важку операцію на онкозахворювання. Після даної операції їй було заборонено будь-яке фізичне чи психічне навантаження. Однак, після стресу який виник, через дії TзOB в неї надалі почали проявлятись ознаки онкозахворювання, через яке вона змушена була пройти хірургічне втручання.

В судовому засіданні представник позивачки просив позов задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки 24000 грн. матеріальної шкоди та 26000 грн. моральної шкоди, а також стягнути з відповідача на користь позивачки витрати згідно квитанції.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але подав до суду письмове заперечення, згідно якого вважає позов безпідставним та необґрунтованим і таким, що не підкріплений жодними належними та допустимими доказами.

Дійсно, 09 червня 2015 року та 20 червня 2015 року між сторонами було укладено договори фінансового лізингу №01297 та №00811. Відповідно до умов договорів Лізингодавець (відповідач) придбає у свою власність предмет лізингу, а саме: за Договором №01297 від 09.06.2015 року трактор Foton 354 з кабіною та за Договором №00811 від 20.06.2015 року трактор Foton FT354 і передає його у користування Лізингоодержувачу (позивачу) в строк та на умовах цього договору, а Лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

Підтвердженням отримання позивачкою повної, необхідної, доступної та достовірної

інформації про положення Договору № 01297 та Договору № 00811 є особисте підписання

нею кожної сторінки самого Договору, а отже було досягнуто згоди по всіх

істотних умовах.

Між сторонами правочину було укладено два договори фінансового лізингу, кожен з яких різниться місцем укладення Договору, предметом лізингу та вартістю предмета лізингу. Договори було укладено сторонами в письмовій формі, особисто підписано позивачем та повноважною особою відповідача та скріплено печаткою. Таким чином, було дотримано усі вимоги, які ставляться чинним законодавством України (ст.ст. 202 та 203 ЦК України) до чинності правочину.

Предметом лізингу за Договором фінансового лізингу №01297 від 09.06.2015 року є трактор Foton 354 з кабіною із загальною вартістю 398 300 грн. Предметом лізингу за Договором №00811 від 20.06.2015 року є трактор FT354 із загальною вартістю 290 000 грн. Позивачка самостійно та свідомо обрала предмет лізингу та визначила його у п. 1.1. Договору.

На першій сторінці Договору роз'яснено що таке адміністративний платіж ( 10 % від вартості предмета лізингу).

При підписанні Договору №01297 (від 09.06.2015 року) позивачкою було сплачено адміністративний платіж в розмірі 29 000 грн., при підписанні Договору № 00811 (від 20.06.2015 року) внесено адміністративний платіж в розмірі 40 000 грн. Ні авансового платежу, ні комісії за передачу предмета лізингу в розмірі 3% від вартості предмета лізингу, позивачем не було сплачено. А відповідно до п.1.7 ст.1 договору, обчислення строку передачі предмета лізингу розпочинається після сплати позивачем трьох складових, які чітко визначені в договорі.

П.9.7.ст.9 Договору передбачає, що кошти, які сплачуються Лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізингу, незалежно від їх призначення, яке вказується у квитанції, зараховуються по даному договору у наступному порядку: адміністративний платіж, авансовий платіж, комісія за передачу предмета лізингу.

Відповідно до п.12.1. Лізингоодержувач який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити Лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання Договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу Лізингодавця. У строк, встановлений чинним законодавством. Лізингодавець розглядає заяву Лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та-або частини авансових платежів. 40% Лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Так, згідно з п.3.3.1. Лізингоодержувач зобов'язаний до отримання предмету лізингу, на умовах та у порядку передбаченим договором, сплатити передбачені даним договором платежі.

Лізингові платежі, які передбачені Договорами відповідають спеціальному законові про фінансовий лізинг і не виходять за межі чинного законодавства України.

Адміністративний платіж - це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті позивачкою на користь відповідача за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у Додатку №1 до Договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу.

Сторони при укладені договору погодили відповідні лізингові платежі, що прямо передбачено ст. 16 ЗУ Про фінансовий лізинг, в тому числі і комісію за організацію договору, та погодили, що у разі односторонньої відмови Лізингоодержувача від договору, Лізингодавець комісію за організацію договору не повертає, що зараховується в якості штрафу за дострокове припинення цивільно-правового договору.

Отже, сторони взяли на себе певні зобовязання та погодили певний вид забезпечення виконання взятих на себе зобовязань по договору, тобто штраф за дострокове розірвання договору сплачується саме Лізингоодержувачем (позивачкою), а не Лізингодавцем (відповідачем).

Адміністративний платіж, який передбачений договором лізингу, повністю відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ст.16 ЗУ Про фінансовий лізинг та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу.

У позовній заяві позивачка свідомо приховує достовірну інформацію, а саме про Договір №00811 від 20.06.2015 року, який був особисто підписаний нею на кожній сторінці Договору, тим самим вводячи суд в оману щодо дійсних обставин справи.

Позивачка не сплатила за Договором всієї суми, а лише її частку у вигляді адміністративного платежу. Стягування штрафу чи не повертання сплаченого адміністративного платежу в даному випадку не протирічить нормам чинного законодавства, а лише передбачає відповідальність Лізингоодержувача при розірванні Договору, тобто є забезпеченням виконання ним своїх обовязків.

В позовній заяві та доданих до неї документах позивачкою не зазначено, якими доказами підтверджується факт заподіяння їй моральної шкоди і не обгрунтовано її розмір. Обставини, якими позивачка доводить наявність у неї моральної шкоди жодним чином не стосується правових відносин, що склались між нею та відповідачем.

На підставі наведеного просить суд у задоволенні позову відмовити.

Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.06.2015 року було укладено позивачкою із TзOB Євролізинг Україна договір фінансового лізингу про купівлю трактора марки Фотон 354 із кабіною. По даному договору нею було сплачено суму грошей в розмірі - 29000 грн., що підтверджується квитанцією від 09.06. 2015 року, а приблизно 18.06.2015 року позивачці по телефону повідомили представник TзOB Євролізинг Україна про необхідність терміново внести гроші в сумі 40000 грн. і, що вона зможе забрати трактор за договором лізингу. Тому нею було додатково 20.06.2015 р. укладено договір із TзOB та заплачено гроші в сумі 40000 грн., що підтверджується квитанцією від 20.06.2015 року.

Проте, після укладення даних договорів та сплати на рахунок відповідача грошей в сумі 69000 грн., умови договору фінансового лізингу не виконано відповідачем та не надано їй трактор. Після цього вона неодноразово дзвонила на телефон TзOB , однак ніхто не відповідав на дзвінки позивачки.

Слід зазначити, що при укладенні договору фінансового лізингу від 09.06.2015 р. та оплаті грошей в сумі 29000 грн. в квитанції чітко зазначено цільове призначення платежу адміністративний платіж, що не заперечує відповідач. При укладенні додаткового договору фінансового лізингу від 20.06.2015 р. цільове призначення платежу в квитанції відсутнє і предметом даних договорів є трактор марки Фотон, а тому згідно п.9.7. ст.9 Договорів, який вказує, що кошти які сплачуються Лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізингу, незалежно від їх призначення, яке вказується у квитанції, зараховується по даному договору у наступному порядку: адміністративний платіж; авансовий платіж; комісія за передачу предмета лізингу.

Таким чином, керуючись п.12.1 Договорів підлягає поверненню 60% авансового платежу від суми 40000 грн., що становить 24000 грн.

Щодо відшкодування моральної немайнової шкоди, то суд приймає до уваги надані позивачкою докази, оскільки вона перенесла важку операцію на онкозахворювання і після даної операції їй було заборонено будь-яке фізичне чи психічне навантаження. Однак, після стресу який виник, через дії TзOB по уникненні спілкування по телефону з позивачкою, яке сприйняла як обман, в неї надалі проявлялись ознаки загострення онкозахворювання, через яке вона змушена була пройти хірургічне втручання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала.

Згідно ст.,ст.1167, 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадянського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо) яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд, враховуючи наведене вважає за необхідне задовольнити моральну шкоду частково в сумі 16 тис. грн., що є достатнім для відновлення попереднього стану позивачки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд критично оцінює пояснення представника відповідача щодо відсутності підстав для часткового задоволення позову, як спосіб уникнення матеріальної відповідальності за свої дії і бере до уваги пояснення та докази позивачки які відповідають фактичним обставинам справи.

Наведене стверджується: квитанціями від 20.06.2015р. та 09.06.2015 р. /а.с.5, 12/, договорами фінансового лізингу /а.с.6-11, 13-18/, листом від 11.08.2015р. /а.с.19/, повідомленням Івано-Франківського МВ УМВС від 05.10.2015 р. /а.с.21/, копією висновку Івано-Франківського МВ УМВС /а.с.31/.

На підставі ст.,ст. 16, 526, 546, 549, 629, 638, 762, 1166, 1167 ЦК України, ст. 16 Закону України Про фінансовий лізинг, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди та керуючись ст.,ст. 209, 214-216, 218, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ТзОВ Євролізинг Україна, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, оф 9СДЗ, , р/р 9 а АТ ОСОБА_3 Аваль, МФО 380805, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, жительки с. Джурків, вул. Комарова, 10, Коломийського району, Івано-Франківської області, 24 000 (двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп. авансового платежу, 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди та 950 грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з ТзОВ Євролізинг Україна, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, оф 9СДЗ, , р/р 9 а АТ ОСОБА_3 Аваль, МФО 380805, на користь держави 24 грн. 40 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 346/4969/15-ц.

Суддя Хільчук І. І.