У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на утримання майна, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 06 вересня 2005 року він та відповідач на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 жовтня 2005 року, виданого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради на підставі рішення від 29 вересня 2005 року № 176 є співвласниками Ѕ частини нежитлового складського приміщення плодосховища по АДРЕСА_1.

Протягом 2006-2007 років відбулася реконструкція приміщення під торгівельний центр будівельних товарів. Відповідач, як співвласник спільного майна, не виконував свої обов'язки щодо участі в його утриманні та збереженні, належний стан приміщення підтримувався виключно за рахунок його коштів, що за період 2006-2012 років становить 910 498 гривень 63 копійки, з яких просив стягнути з відповідача на свою користь 455 249 гривень 31 копійку - частина коштів, що складає його частку у праві власності.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 25 листопада 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове про задоволення позову. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на утримання та збереження майна у розмірі 455 249 грн. 31 коп.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2015 року рішення апеляційного суду скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 12 914 грн. 94 коп. на часткове відшкодування витрат на утримання майна за період з 26 лютого

2010 року по 20 травня 2010 року включно.

Відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні його позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 коштів на часткове відшкодування витрат на утримання майна за періоди з 02 липня 2007 року по 31 серпня 2008 року включно та

з 20 травня 2009 року по 25 лютого 2010 року включно в сумі

71 800 грн. 12 коп. за спливом строків позовної давності.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх недоведеністю.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норма матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Встановивши, що позивач здійснював витрати на утримання спільного майна щомісячно, починаючи з січня 2006 року, а відповідач, як співвласник спільного майна, не виконував свої обов'язки щодо участі в його утриманні та збереженні, апеляційний суд дійшов висновку, що права позивача вважаються порушеними з моменту ухилення відповідача від участі в утриманні майна за кожним платежем, а тому обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати на утримання нежитлового приміщення у межах строку позовної давності - з 26 лютого 2010 року по 20 травня 2010 року включно.

Вирішуючи спір в частині вимог про відшкодування витрат на утримання майна за періоди з 02 липня 2007 року по 31 серпня 2008 року включно та з 20 травня 2009 року по 25 лютого 2010 року включно в сумі 71 800 гривень 12 копійок, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною спорі.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк