Провадження № 2/344/4436/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 20.09.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, зареєструвала шлюб з відповідачем.

В шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Причиною розпаду сімї стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, він не піклується про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Відповідач рідко зявляється вдома, постійно провокує сімейні конфлікти, під час яких у присутності доньки ображає та принижує честь і гідність позивачки. Відповідач не цікавиться проблемами сімї, постійно ухиляється від здійснення своїх обовязків по веденню спільного господорства, зароблені ним грошові кошти витрачає на власні потреби. У звязку з цим позивачка змушена всі сімейні проблеми вирішувати самостійно. Відповідач практично не буває вдома з сімєю, з понеділка по пятницю працює за межами м. Івано-Франківська. На вихідні дні зявляється епізодично без будь-яких пояснень. Сторони практично не бачаться і не спілкуються, а 16.07.2016 року відповідач взагалі близько 22.00 год. пішов з дому не зважаючи на високу температуру у дитини. Не піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний чи моральний розвиток, не цікавиться її долею. Позивачка неодноразово намагалась змінити відношення чоловіка до себе та їхньої сімї, проте, на зауваження він не реагує, або сприймає їх емоційно та ще більш негативно. За таких обставин сторони втратили взаємну повагу та перестали розуміти один одного, спільного господарства не ведуть, взаємні права та обовязки не виконують, спільних інтересів та друзів не мають кожен живе своїм життям, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Вважає, що шлюб існує лише формально, а тому, примирення та збереження їхньої сім"ї є не можливим. Просила шлюб розірвати, малолітню доньку залишити з нею на проживання та виховання, стягнути з відповідача судові витрати.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задоволити в повному обсязі, оскільки, протягом трьох років відповідач зраджував їй з іншими жінками, вона намагалась привернути його до себе, сімї, проте, останній повідомив, що між ним та іншими жінками, крім спілкування нічого немає. Проте, позивачка з таким відношенням до себе миритися не може, хоче розірвати даний шлюб. Відповідач навмисне затягує спір про розірвання шлюбу посилаючись на примирення, для того, щоб впливати на неї при вирішенні спору при поділі майна.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, стверджує, що дійсно разом з позивачкою не проживає, він залишив сімю. Позивачка має квартиру, є підприємцем, фінсово самостійна, незалежна, рахує себе головою сімї, а його ні. Не погоджується з викладеним у позовній заяві. Повідомив, що позивачка видалила його з контактів, заблокувала його у вайбері, а тому не має змоги до неї подзвонити. Відповідач повідомив, що не скористався наданою йому можливістю для зустрічі з дитиною та примирення з дружиною, проте, звернувся до органів опіки з приводу зустрічі з дитиною та з позовом до суду з приводу поділу майна.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги пояснення учасників процесу судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи згідно свідоцтва про шлюб Серія І-НМ №125391 від 20.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 1476 (а.с.6).

Від даного шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Позивачка стверджує, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, три роки відповідач зраджує їй з іншими жінками, не цікавиться життям їхньої дитини, у конфліктних ситуаціях йшов здому до своїх батьків, а 16.07.2016 року залишив сімю, не телефонував, не шукав зустрічей. На думку позивачки шлюб їх існує формально, миритися вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини, у присутності якої сторони зясовують відносини, що впливає на емоційний стан та розвиток дитини, а тому, такий шлюб зберігати не доцільно.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 20.09.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис за № 1476 слід розірвати, малолітню ОСОБА_3, 03.04.2014 року після розірвання шлюбу залишити на проживання та виховання з матірю.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 20.09.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис за № 1476 розірвати.

Малолітню ОСОБА_3, 03.04.2014 року після розірвання шлюбу залишити на проживання та виховання з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.