Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"19" травня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради про встановлення місця мешкання дітей, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду 25 грудня 2015 року з позовом до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради та Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, про визначення місця проживання дітей та розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що він з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі та мають спільних двох дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак сімейне життя позивача з відповідачкою виявилося невдалим. Відповідачка знайшла собі іншого чоловіка та почала вести разгульний спосіб життя , залишали дітей вночі дома самих коли він працював. З листопада 2015 року вони мешкають окремо, відповідачка переїхала на інше місце проживання. Діти залишилися з ним. Позивач просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Та вважає, що проживання дітей разом з ним відповідає його інтересам, оскільки позивач має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідач забезпечити не може, а тому змушений був звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання дітей за його місцем проживання АДРЕСА_1.

Відповідачка 11.03.2016 року подала зустрічний позов, про визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_10 року з нею, за її місцем мешкання в АДРЕСА_2

11.04.2016 року відповідачка подала через канцелярію суду заяву про роз»єднання у самостійні провадження позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та встановлення місця мешкання дітей .

13.04.2016 року судом в судовому засіданні було винесено ухвалу про роз»єднання у самостійні провадження вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та встановлення місця мешкання дітей.

Також 11.04.2016 року відповідачкою було подано заяву через канцелярію суду про залишення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про встановлення місця мешкання дітей з нею - без розгляду.

13.04.2016 року судом в судовому засіданні було винесено ухвалу про залишення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про встановлення місця мешкання дітей - без розгляду.

В судовому засіданні позивач пояснив, що з відповідачкою знаходяться в шлюбі, від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року . Він працював та будував будинок для їх сім»ї, а відповідачка була дома з дітьми. З початку 2015 року в їх сім»ї змінилися стосунки, у відповідачки появився інший чоловік та вона почала вести розгульний спосіб життя, коли він працював вночі, вона залишала дітей дома самих. У листопаді 2015 року вони вирішили, що разом мешкати не будуть, але ще деякий час жили разом в будинку АДРЕСА_3 На прикінці грудня 2015 року вони посварилися відповідачка пішла з будинку він її не вигоняв, але повідомив її що діти залишатся жити з ним у будинку який він до них побудував і де для них все передбачено. Він не перешкоджав проживанню відповідачки у будинку АДРЕСА_3, відповідачка пішла з будинку за власним бажанням тому, що мала іншого чоловіка. На теперешній час в будинку є речі відповідачки, вона має ключі від будинку, замки в будинку він не змінював, по теперешній час він не перешкоджає відповідачці проживати в будинку. Весь час відповідачка спілкувалася з дітьми по телефону та зустрічалася. З січня 2016 року по 09 квітня 2016 року відповідачка приїздила до їх будинку для спілкування з дітьми, саме на його прохання, та він сплачував їй таксі, так як грошей в неї не було. 08 квітня 2016 року відповідачка попросила дітей для спілкування за її тимчасовим місцем мешкання за адресою АДРЕСА_4 та він їй відвіз дітей, та вони домовилися, що він забере дітей 9 квітня 2016 року. Так вони вже робили до цього декілька разів, він не заперечував проти спілкування матері з дітьми, та навпаки всяко сприяв цьому. Але 09 квітня 2016 року відповідачка дітей йому не віддала, та змінила місце мешкання, на його телефонні дзвінки не відповідає, де знаходяться діти він не знає, йому не відомі умови мешкання дітей . На теперешній час малолітні діти матір»ю позбавлені постійного місця мешкання, зручних кімнат, спілкування з батьком, дідом та бабою, які мешкають рядом, спеціального лікування, позбавлені відвідування дитячих виховних та оздоровчих установ, культурно-розважальних заходів та взагалі нормальної життєдіяльності яку для них завжди забезпечував він. Просив задовольнити позовні вимоги та визначити місце проживання дітей з ним за адресою АДРЕСА_3

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідачка в судове засідання з»явилася один раз 02.02.2016 року, та зі своїм представником попросила відкласти розгляд справи для можливості ознайомитись з матеріалами, після 02.02.2016 року жодного разу (19.02.2016, 14.03.2016, 13.04.2016, 25.04.2016, 05.05.2016, 19.05.2016) в судові засідання нез»явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи маються її розписки. Також в матеріалах справи є заяви відповідачки про проведення судових засідань за її відсутністю та письмові клопотання, які вона передавала через канцелярію суду, які судом розглядалися згідно ЦПК України під час судових засідань.

Так відповідачка через канцелярію суду подала клопотання про зупинення розгляду даної цивільної справи до розгляду іншої цивільної справи про розділ спільного сумісного майна подружжя та вселенні, в судове засідання 19.05.2016 року відповідачка нез»явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, просила розглянути клопотання за її відсутністю, в судовому засіданні за даним клопотанням було прийнято рішення відповідно до закону. Ухвалою суду від 19.05.2016 року у задоволенні клопотання відповідачки відмовлено. Суд вважає, що не встановлення місця мешкання малолітніх дітей порушує їх інтереси щодо належних умов життєдіяльності. Насамперед перед судом відповідно до ст.3 Конвенції у всіх діях відносно дітей першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дітей.

Крім того, відповідно до положень принципу Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за життя та інтереси дітей і ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених положень Конвенції та Декларації прав дитини, слідує, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи всі обставини на час розгляду справи в суді.

Відповідно до наведеного, судом прийнято рішення в інтересах дітей про розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідачки, яка повідомлена про час та місце розгляду справи 19.05.2016 року та надала суду клопотання та заяву з проханням про розгляд справи за її відсутністю.

Представник служби у справах дітей Іллічвської районної адміністрації Маріупольської міської ради, просила винести рішенні суду виходячи з інтересів малолітніх дітей та з урахуванням висновку органу опіки та піклування Центральної районної адміністрації від 13.04.2016 року № 05-298-13, про доцільність визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком за АДРЕСА_3 Також пояснила, що висновок Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради надати не може, у зв»язку з тим, що відповідачка нез»явилася на комісію до органу опіки в травні 2016 року, була повідомлена належним чином про час та місце обговорення питання про місце мешкання дітей з одним з батьків та рішення з цього питання було відкладено на іншу дату у червні 2016 року, виклик відповідачки до органу опіки на червень 2016 року повторили.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача,представника третьої особи, свідків , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач разом з відповідачкою перебувають у шлюбі з 25 вересня 2010 року,та є батьками малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 19,20,21)

Між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дітей.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 24 Постанови від 12 червня 1998 року № 16 « Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» убачається, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визначається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених положень Конвенції та Декларації прав дитини, слідує, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, психологічний стан тощо.

Згідно копій паспортів позивача та відповідачки, та домової книги їх місце реєстрації вказано АДРЕСА_3

Згідно довідки № 116 від 20.01.2016 року за адресою АДРЕСА_3 фактично на 20.01.2016 року проживає позивач ОСОБА_1, відповідачка ОСОБА_2 не мешкає за даною адресою з 22.12.2015 року.(а.с. 34)

Згідно свідоцтва про право власності власником будинку АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_1. (а.с.22)

Згідно характеристики будинку АДРЕСА_3 будинок має два поверхи та п'ять жилих кімнат (а.с.12-18) зі всіма зручностями та знаходиться на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1

Згідно акту обстеження умов проживання від 24.12.2015 року за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що в будинку мешкає ОСОБА_1 та двоє малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Будинок складається з двох поверхів, загальна площа 173,5 м.2, житлова 86,5 м.2, власник ОСОБА_1 Будинок зі всіма зручностями, діти мають окремі кімнати, дітячі меблі, іграшки, одяг, взуття. Зі слів ОСОБА_1, дружина ОСОБА_2 пішла з сім»ї, він бажає встановити місце мешкання дітей з собою. Згідно висновку комісії умови для проживання дітей влаштовані (а.с.24).

Згідно довідки комітету самоорганізації населення «Новоселівка» від 20.01.2016 року вказано, що ОСОБА_2 мешкає без реєстрації в АДРЕСА_5

Згідно заяви ОСОБА_2 до КСН «Лучистий» та Кальміуської служби у справах дітей у січні 2016 року, судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою є конфлікт, відповідачка мешкає окремо від чоловіка та дітей, то позивач не дає їй забрати дітей мешкати до неї та обмежує її спілкування з дітьми (а.с.51,52,56).

Згідно трудового договору, відповідачка працює з 05.02.2016 року продавцем непродовольчих товарів (а.с.58).

Згідно характеристик відповідачка за місцем роботи, місцем реєстрації та місцем тимчасового проживання характеризується позитивно (а.с.53,54,55).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, за місцем мешкання характеризується позитивно. (а.с.88).

Згідно акту обстеження умов проживання від 08.02.2016 року служби у справах дітей Жовтневої рай адміністрації відповідачка мешкає АДРЕСА_4

Будинок складається з 3-х кімнат, власник ОСОБА_8 Умови проживання дітей добрі. Для ОСОБА_2 та дітей виділена окрема кімната 14-15 м.2, в кімнаті є ліжно, манеж та шафа. За цією адресою проживають та мають постійне місце реєстрації ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 (власник будинку), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11 народження (дочка власника будинку), ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 (зять власника будинку).

Стосунки в сім»ї доброзичливі. Умови для проживання дітей є (а.с.91).

Згідно довідок від лікаря стоматолога, логопеда за березень , квітень 2016 року батько ОСОБА_1 звертався до них за допомогою та консультаціями лікування малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3, діти потребують лікування (а.с.92,93).

Згідно характеристики ОСОБА_1 характеризується за місцем мешкання позитивно, є віруючою людиною, водить дітей до недільної шкоди «Дом Євангілія», де з дітками вчать вірші, вчать дітей хорошим якостям характеру та поведінки в суспільстві (а.с.96,99).

Згідно довідки №20 від 03.02.2016 року ОСОБА_1 мешкає за адресою АДРЕСА_1 з двома малолітніми дітьми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина ОСОБА_2 не мешкає в будинку з 22.12.2015 року.

Згідно довідки з дошкільного навчального закладу №167 ОСОБА_1 оформив дітей до дошкільного навчального закладу з 21.03.2016 року (а.с.97).

Відповідно до листа Центральної районної адміністрації Маріупольської ради від 28.04.2016 року №05/443 судом встановлено, що у квітні 2016 року ОСОБА_2 відмовила службі у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради обстеження житлово-побутових умов сімї за адресою АДРЕСА_4 тому підтвердити факт проживання там дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квітень 2016 року не можливо.(а.с. 89)

Згідно висновку Органу опіки та піклування Центральної (Жовтневої) районної адміністрації від 13.04.2016 року №05-298-13 судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, характеризується позитивно. Він проживає у приватному 2- поверховому будинку, який складається з 5 кімнат. Відповідачка ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_4 без реєстрації, без оформлення договору найму житла, характеризується позитивно. ОСОБА_2 не з»явилася на засідання комісії з питань захисту прав дитини 13.04.2016 року.

Орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_8 разом з батьком за адресою: АДРЕСА_3

Згідно з частинами 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини необхідно враховувати висновок органу опіки та піклування за місцем проживання батька, оскільки він ґрунтується на повному дослідженні всіх обставин справи та не суперечить тим обставинам, що встановлені в судовому засіданні, місце мешкання відповідачки та дітей, умови їх проживання на час розгляду справи невідомо.

Відповідачка неодноразово не з»являлася до суду на розгляд справи, будучі повідомленою про час та місце слухання справи, відмовила службі Жовтневого (Центрального) району м. Маріуполя у обстеженні житла по АДРЕСА_3 у квітні 2016 року з невідомих причин, залишила свою зустрічну заяву про встановлення мешкання дітей за адресою АДРЕСА_3 - без розгляду.

Декларацією з прав дитини, прийнятою Генеральною асамблеєю ОНН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Положення принципу 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, з огляду на рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Окрім того поняття "розлучення" за своєю природою не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Згідно зіст. 60 ЦПК України,кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Зважаючи на рівність прав та обовязків батьків щодо дитини, суд при вирішенні питання щодо місця проживання дітей, в першу чергу враховує інтереси дітей, також те, що діти протягом тривалого часу проживали з батьком, у звичній для них обстановці, до якої вже звикли, та те, що зміна місця проживання та оточення буде суперечити інтересам дітей й може негативно відобразитись на їх психічному та фізичному стані.

Також, суд бере до уваги ту виняткову обставину, що відповідачка (мати дітей) відмовила службі у справах дітей Центральної райадміністрації Маріупольської міської ради в обстеженні житлово-побутових умов сімї, за адресою АДРЕСА_4

На підставі викладеного та беручи до уваги, що відповідачкою не доведено того факту, що визначення місця проживання дітей з батьком не відповідає інтересам дітей,також що відповідачка сама пішла з будинку де вона мешкала разом з чоловіком та дітьми, виходячи з того, що діти з народження постійно проживали з батьком та матір»ю в цьому будинку, мають свої кімнати, дітячи меблі, а місце фактичне проживання матері та дітей та умови їх проживання на час розгляду справи в суді невідомі, в суді знаходиться цивільна справа про розподіл майна поддружжя, а саме АДРЕСА_3 суд дійшов висновку про доцільність на час винесення рішення судом визначення місця проживання малолітніх дітей разом із батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання(АДРЕСА_3), що відповідає інтересам дітей, не порушить їх сталі соціальні зв'язки, звичний ритм та спосіб життя, спілкування з бабусею та дідом, буде сприяти їх психічній рівновазі, повному і гармонійному розвитку.

При винесені рішення, суд звертає увагу, що проживання дітей з батьком не позбавляє матір дитини права на спілкування з ними та на участь у їх вихованні та також проживанні у цьому будинку, за місцем реєстрації, проти чого позивач не заперечував.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради про встановлення місця мешкання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_7 разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою АДРЕСА_3

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко