Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі: головуючого : судді - Канівця Л.Ф.,

при секретарі - Громяк А.М.,

прокурора - Шуваринської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Володимир - Волинської міської ради , Володимир - Волинської районної ради, Володимир - Волинського територіального медичного об'єднання до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Волинської області звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Волинської області від 12 червня 2014 року задоволений позов ОСОБА_3 до Володимир - Волинського територіального медичного об'єднання ( далі ТМО ) про поновлення на посаді фельдшера - лаборанта клініко - діагностичної лабораторії Володимир - Волинського ТМО. Наказом по ТМО № 442 ос від 03.07. 2014 року її поновлено на роботі .

Рішенням Володимир - Волинського міського суду від 30 липня 2014 року стягнуто з Володимир - Волинського ТМО на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 44 435,35 грн . та 444,35 судового збору .

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 11 вересня 2014 року, за апеляційною скаргою відповідача , рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 31 серпня 2013 року по 03 липня 2014 року 31 938 ,44 грн . та судовий збір в розмірі 319 , 38 грн .

На виконання вищезазначених рішень судів Володимир - Волинське ТМО виплатило належних коштів ОСОБА_3 в розмірі 31 938,44 грн . та судового збору в сумі 319 ,38 грв . , оскільки наказом головного лікаря Володимир - Волинського ТМО № 167 - ос від 26 липня 2013 року ОСОБА_3 було звільнено з посади фельдшера - лаборанта клініко - діагностичної лабораторії на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗ пП України .

Прокурор в суді просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Володимир - Волинського ТМО 31 938,44 грн . та судового збору в сумі 319 ,38 грн .в порядку регресу шкоди, завданої у зв'язку з незаконним звільненням ОСОБА_3 пославшись на наведені обставини та обставини зазначені в позовній заяві .

При розгляді даної справи представник Володимир - Волинської міської ради позовні вимоги підтримала , пославшись на обставини наведені в позовній заяві .

Представник Володимир - Волинської районної ради при вирішенні даної справи посилається на розсуд суду .

Представник Володимир - Володимир - Волинського ТМО Русінчук І.Д. позовні вимоги прокурора не підтримала, відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали пославшись на подані заперечення на позов .

В судове засіданні , яке відбулося 04 лютого 2016 року представник Володимир - Волинської міської ради в судове засідання не з'явився , подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник Володимир - Волинської районної ради в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник Володимир - Волинського ТМО в судове засідання не з'явилася , подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності

Суд вважає, що дані сторони в судове засідання не з'явилися без поважних причин , хоча були про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому порядку . До суду надіслали заяви про слухання справи у їх відсутність .

Суд приходить до висновку , що справу можливо розглянути у їх відсутність на підставі наявних у справі документів .

Заслухавши пояснення прокурора , дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення .

Судом встановлено, що наказом головного лікаря Володимир - Волинського ТМО № 167 - ос від 26 липня 2013 року ОСОБА_3 було звільнено з посади фельдшера - лаборанта клініко - діагностичної лабораторії на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗ пп. України .

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 12 червня 2014 року задоволений позов ОСОБА_3 до Володимир - Волинського територіального медичного об'єднання ( далі ТМО ) про поновлення на посаді фельдшера - лаборанта клініко - діагностичної лабораторії ТМО .

Наказом по ТМО № 442 - ос від 03 липня 2014 року її поновлено на роботі .

Рішенням Володимир - Волинського міського суду від 30 липня 2014 року стягнуто з Володимир - Волинського ТМО на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 44 435,35 грн . та 444,35 судового збору .

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 11 вересня 2014 року, за апеляційною скаргою відповідача, рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 31 серпня 2013 року по 03 липня 2014 року 31 938 ,44 грн . та судовий збір в розмірі 319 , 38 грн .

На виконання вищезазначених рішень судів Володимир - Волинське ТМО виплатило належних коштів ОСОБА_3 в розмірі 31 938,44 грн . та судового збору в сумі 319 ,38 грв .

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну працівником підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Згідно ст.134 п.8 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Пунктом 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.92 „Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" встановлено, що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Відповідно до ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу , винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу , обов'язок покрити шкоду , заподіяну підприємству, установі , або організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи . Такий обов'язок покладається , якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону , або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі .

За змістом вказаної норми , при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу , невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі , що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП ( з 11 квітня 1992 року ) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду , заподіяну підприємству , установі , організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи .

Як вбачається з матеріалів справи, наказом по Володимир - Волинському ТМО № 167 ос від 26.07.2013 року ОСОБА_3 було звільнено з посади фельдшера - лаборанта клініко - діагностичної лабораторії на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП

Загальна сума, сплачена Володимир - Волинським ТМО у зв'язку із виконанням рішень судів про поновлення ОСОБА_3 на роботі, становить 31 938,44 грн . яка, на думку суду, підлягає до стягнення з ОСОБА_2 який являється головним лікарем Володимир - Волинського ТМО .

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 319 ,38 грн . судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 60, ,88, 209, 213-215, 218 ,224-226 ЦПК України ,

ст . ст .132,133,134 КЗпП України , суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Володимир - Волинського територіального медичного об'єднання 31 938,44 ( тридцять одну тисячу дев'ятсот тридцять вісім) грн. 44 коп. шкоди завданої у зв'язку з незаконним звільненням ОСОБА_3 та виплату їй середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 319 грн.38 коп. судового збору .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Суддя /-/-підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.Ф.Канівець