АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/1551/16 Головуючий І інстанції: Колодяжна І.М.
Справа № 641/9144/15-ц Доповідач: Івах А.П.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Черкасова В.В., Бобровського В.В.,

при секретарі - Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0 згідно умов якого Банк надав останньому кредитні кошти у розмірі11000.00 доларів США з розрахунку 13.90 % річних на строк 05 лютого 2018 року.

Відповідно до Додаткової угоди до кредитного договору № 0 від 05 лютого 2008 року термін повернення кредиту було змінено до 05 лютого 2025 року, реєстраційний номер договору було змінено на №1.

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав повністю, надавши кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором кредиту №0 від 05 лютого 2008 року ОСОБА_1 за договором іпотеки передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 40,9кв.м., житлова площа 22,7кв.м., яка складається з 2 кімнат в придатному для житла стані.

Взяті на себе зобов'язання за умовами кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість у сумі: 368 874,90грн., яка складається з наступного:

-тіло кредиту 215 523,30 грн.;

-відсотки 153 351,59 грн.

Позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на іпотечне майно.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вимогам цивільного процесуального закону рішення суду у повній мірі не відповідає.

Розглядом справи встановлено, не заперечується сторонами, що 05.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1, був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0 згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 11000,00 доларів США з процентною ставкою 13,90 % річних на строк з 05.02.2008 року до 05.02.2018 року.

Відповідно до Додаткових угод №1 та №2 до Договору про надання споживчого кредиту № від 05.02.2008 року термін повернення кредиту було змінено - до 05.02.2025 року.

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» право вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Отже, відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та акту прийому-передачі документації за цим договором, АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору від 05 лютого 2008 року.

Відповідно до п. 1.2.2. Договору про надання споживчого кредиту, відповідач зобов'язаний звернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до Договору.

Відповідно до п.п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4 нарахування процентів за цим Договором здійснюється місячно, в останній робочий день поточного місяця за методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно правових актів Національного банку України та чинного законодавства України, центи нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і ще не повернуті останнім відповідно до умов договору. Позичальник згідно умов договору сплачує банку комісію на умовах, зазначених у договорі.

Пунктом 6.2. Договору про надання споживчого кредиту передбачено порядок дострокового звернення кредитних коштів та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення вимоги про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 (тридцяти одного ) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 тридцять другий календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про строкове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) дострокове повернення кредиту.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором кредиту № 0 від 5 лютого 2008 року іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки передав іпотекодержателю АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2. Предмет іпотеки має загальну площу 40,9кв.м., житлову площу 22,7кв.м., і складається з 2 кімнат в придатному для житла стані.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що повідомлявся шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов Договору про надання споживчого кредиту, станом на 28 липня 2015 року за останнім наявна заборгованість у сумі: 371 476,26грн., з яких: тіло кредиту 215 523,31 грн.; відсотки - 155 952,95 грн..

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку», якою передбачається, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

За положеннями ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Виходячи із положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки вказаними нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Умови звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою, зазначені у п.п. 4 і 5 Договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, оскільки представником позивача в позовній заяві не вказано загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суд вважав за необхідне роз'яснити ПАТ «Дельта Банк» про його право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Проте, погодитися з висновком суду першої інстанції не можна, оскільки він залишив поза увагою те, що згідно з частиною другою ст. 38 Закону України «Про іпотеку» положення частини першої тієї ж статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду в установленому законом порядку.

Отже, установивши, що відповідач порушив умови кредитного договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість за кредитом та процентами за користування ним, а також той факт, що відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та акту прийому-передачі документації за цим договором (а.с. 49-51), позивач набув права вимоги за кредитом, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» і ОСОБА_1, суд першої інстанції поспішно дійшов висновку, який не погоджується з вимогами ст. ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

Посилання суду на те, що між сторонами договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався, а передбачене розділом 5 Договору іпотеки від 05 лютого 2008 року застереження про задоволення вимог іпотекодержателя стосується позасудового врегулювання спору, не можна вважати обставиною, яка є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд установив, що станом на 28.07.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить : 371 476,26грн. з яких: тіло кредиту - 215 523,31 грн.; відсотки - 5 952,95 грн.

Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб як набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду не виключається і погоджується з вимогами Закону України «Про іпотеку».

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що в рахунок погашення заборгованості станом на 28 липня 2015 року за договором про надання споживчого кредиту №0 від 05 лютого 2008 року у розмірі 368874,90 грн. слід звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру за позивачем за ціною, визначеною на підставі оцінки суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Підстав для задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про застосування вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України судова колегія, з урахуванням дійсних обставин справи, не вбачає.

Доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України - скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 05 лютого 2008 року в розмірі 368874 грн. 90 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки нерухомого майна від 05 лютого 2008 року - на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 40,9 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., яка складається із 2х кімнат у придатному для житла стані, яка є власністю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського округу Харченко І.А. 26 квітня 2005 року, за реєстровим № 1607, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №568587, шляхом визнання права власності на неї за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -