Провадження № 2/161/170/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку.

У поданій до суду заяві позивач зазначає, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3С з 04.11.1978 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 травня 2013 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області 20.06.2013 року шлюб між нею та відповідачем по справі було розірвано.

В період шлюбу нею та ОСОБА_3 за спільні кошти було побудовано будинок № 40а по вул. Лесі Українки в с. Боголюби Луцького району Волинської області, який був зданий в експлуатацію та оформлений на відповідача.

13.10.2015 року колишній чоловік без її згоди подарував спірний житловий будинок їх сину ОСОБА_4Я, чим було порушено вимоги ст. 369 ЦК України.

З урахуванням зазначеного просила суд визнати недійсним договір дарування житлового приміщення № 40а по вул. Лесі Українки с .Боголюби Луцького району Волинської області.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, просили суд в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, заслухавши свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Між сторонами існує цивільно-правовий спір з приводу визнання договору дарування недійсним.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.11.1978 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 травня 2013 року (а.с. 7) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано. Ухвалою апеляційного суду Волинської області рішення Луцького міськрайонного суду від 23.05.2013 року залишено без змін (а.с. 8-9).

З пояснень відповідача ОСОБА_3 вбачається, що будівництво житлового будинку в с. Боголюди по вул. Л.Українки, 40а продовжувалося 20 років.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вже в 2003 році сімя проживала в спірному будинку, а саме будівництво було розпочато в 90-х роках минулого століття.

З відповіді голови Боголюбської сільської ради Луцького району вбачається, що ОСОБА_1 фактично проживала в незавершеному будівництвом житловому будинку з 2003 року разом з своїм чоловіком.

Тобто, в даному випадку суд розмежовує такі поняття, як будівництво житлового будинку, стан його готовності та державна реєстрація, яка була здійснена відповідачем ОСОБА_3 з метою його відчуження.

13.10.2015 року ОСОБА_3 подарував житловий будинок № 40а по вул. Лесі Українки в с. Боголюби Луцького району Волинської області своєму синові ОСОБА_4 (а.с. 10-12).

В договорі дарування зазначено, що відчужуваний житловий будинок, що є предметом договору дарування, належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.03.2014 року.

Отже, враховуючи те, що даний житловий будинок будувався подружжям ОСОБА_3 в період перебування у шлюбі, а тому вказане майно на підставі ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України належить їм на праві спільної сумісної власності.

Статтею 65 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Частинами 1, 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Отже, за змістом вищевказаних норм закону у разі дарування спільного сумісного майна подружжя, право власності на яке зареєстроване лише за одним із подружжя, таке майно підлягає відчуженню лише у разі наявності письмової згоди іншого з подружжя.

З матеріалів нотаріальної справи договору дарування житлового будинку, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що згода ОСОБА_1 на укладення договору дарування нотаріусом не посвідчувалась, так як дарувальник та обдарований повідомили нотаріуса, що майно є особистою власністю лише ОСОБА_3, що підтверджується їх спільною заявою.

Самостійно, без згоди інших співвласників, співвласник може розпорядитися лише своєю часткою (ст. 361 ЦК України).

Так, ОСОБА_3 ввів в оману нотаріуса ОСОБА_6 при посвідчення договору дарування, зазначивши, що житловий будинок є його особистою власністю, в той час як його будівництво мало місце в період шлюбу з позивачем, то суд приходить до висновку, що слід визнати недійсним договір дарування житлового будинку № 40а по вул. Л.Українки в с. Боголюби Луцького району Волинської області, укладений 13.10.2015 року.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 369, 203 ЦК України, ст.ст. 60, 65 СК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку № 40а по вул. Лесі України в с. Боголюби Луцького району Волинської області, укладений 13 жовтня 2015 року ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6В, зареєстрований в реєстрі за № 1200.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська