Провадження №2/761/2559/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Рибака М.А.

при секретарі Савенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 3000 грн. починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем має трьох спільних неповнолітніх дітей, які проживаю разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні і матеріальному утриманні дітей, у зв'язку з чим змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів.

В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав частково та просив суд задовольнити у розмірі відповідно до вимог закону.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з жовтня 1997 року проживали однією сім'єю. Мають трьох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, їх батьком записано відповідача по справі - ОСОБА_2. (а.с. 2,3,4)

Статтею 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття.

Відповідно до довідки форми № 3 від 16.10.2015, неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровані та проживають з матір'ю ОСОБА_1, перебувають на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Доказів протилежного суду не надано.

З довідки про доходи відповідача ОСОБА_2 за місцем роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Новопак» на посаді водія вбачається, що заробіток у нього регулярний і середньомісячний дохід становить 1570,00 грн.

Згідно зі ст. 200 СК України аліменти за рішенням суду можуть бути присуджені у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України).

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що у сторін є троє спільних дітей, а відповідач ухиляється від обов'язку їх утримання, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку на трьох дітей і до їх повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України суд має право визначити аліменти в твердій грошовій сумі лише у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід та частину доходу одержує в натурі, доказів чого суду не надано.

Згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 208, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.79, 84, 141,180,182, 199-201 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 ІН НОМЕР_2 аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку на трьох дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2015 року до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною, ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІН НОМЕР_1, судовий збір в дохід держави в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ М.А. РИБАК