Справа № 2-454/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати поруку припиненою за договорами поруки №16.980.08.30.02 від 07.02.2008 року та №17.980.08.30.02 від 07.02.2008 року, укладеними між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Хоум Кредіт Банк», що є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «Агробанк», з 11 вересня 2012 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що Договір поруки № 16.980.08.30.02 від 07.02.2008 року було укладено для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 16.980.08.30 від 07.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Хоум Кредіт Банк» та ОСОБА_2.

Договір поруки № 17.980.08.30.02 від 07.02.2008 року було укладено для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 17.980.08.30 від 07.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Хоум Кредіт Банк» та ОСОБА_2.

29 червня 2011 року між ПАТ «Банк Восток», який є правонаступником ПАТ «Хоум Кредіт Банк» та ПАТ «Платинум Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 20110629/1-Г, відповідно до умов якого первісний кредитор ПАТ «Банк Восток» відступив новому кредитору ПАТ «Платинум Банк» всі свої права вимоги за кредитними договорами.

10 жовтня 2011 року позивачем було отримано вимогу ПАТ «Платинум Банк» №60-15/15801 від 26.09.2011 року, де, зокрема, було зазначено, що відповідно до умов Договору поруки, який укладений між позивачем та первісним кредитором, позивач несе солідарну відповідальність перед кредитором у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником за кредитним договором. Виходячи із чого, банк вимагав від позивача протягом тридцяти днів з моменту отримання даної вимоги погасити загальну суму заборгованості за Кредитним договором 3 202 355,40 грн.

10 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримано вимогу ПАТ «Платинум Банк» №60-15/2448 від 31 січня 2012 року, згідно якої боржнику необхідно було протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги погасити загальну суму заборгованості за кредитним договором №16.980.08.30 в сумі 2 082 083,43 грн., а також нараховані штрафні санкції.

10 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримано вимогу ПАТ «Платинум Банк» №60-15/2464 від 31 січня 2012 року, згідно якої боржнику необхідно було протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги погасити загальну суму заборгованості за кредитним договором №17.980.08.30 в сумі 3 371 665,42 грн., а також нараховані штрафні санкції.

Позивач посилалася на те, що даними вимогами банк скористався передбаченим правом на дострокове стягнення кредиту, тобто зміну строку виконання основного зобов'язання і оскільки ОСОБА_2 10 лютого 2012 року було отримано зазначені вимоги, то відповідно строк виконання основного зобов'язання встановлено до 12 березня 2012 року.

Вважала, що шестимісячний строк з дати виконання основного зобов'язання, у межах якого банк мав право звернутися з вимогою до неї, сплинув 11 вересня 2012 року.

Разом з тим зазначала, що 05 серпня 2014 року рішенням Печерського районного суду позовна заява Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», яка була подана до суду 02 липня 2013 року, до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором була задоволена та було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Платину Банк» заборгованість в розмірі 6576228,02 грн.

Такі дії, на думку позивача, свідчать про те, що відповідач ПАТ «Платинум Банк» пропустив строк на звернення, який сплинув 11 вересня 2012 року, а тому вона звернулася до суду з метою встановлення припинення поруки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, клопотань від нього про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 07 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», що є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «Агробанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №16.980.08.30, згідно умов якого позичальник отримав кредит у сумі 2 547 600,00 грн. строком з 07 лютого 2008 року по 06 лютого 2028 року, зі сплатою 19,5 % відсотків річних.

Пунктом 9.1. та 9.2. Кредитного договору встановлено, що у разі невиконання позичальником умов договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості і за даним договором шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги.

У разі непогашення позичальником заборгованості протягом 10 днів з моменту отримання такої вимоги банк має право звернути стягнення на заставне майно, яке є забезпеченням за даною угодою та/чи активи (грошові кошти і майно) позичальника, та/або банк має право звернутися до суду з вимогою про дострокове розірвання договору, по вибору банку.

У разі невиконання позичальником грошових зобов'язань по сплаті відсотків, комісії відповідно до умов цього договору з наступного дня з дати винесення заборгованості позичальника по сплаті процентів на рахунки простроченої заборгованості термін повернення заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, та позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня сплатити суму заборгованості за кредитом, відсотки за фактичний час користування кредитом, нараховану комісію.

07 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», що є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «Агробанк», позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 укладено договір поруки № 16.980.08.30.2, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №16.980.08.30 від 07 лютого 2008 року. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

07 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», що є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «Агробанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №17.980.08.30, згідно умов якого позичальник отримав кредит у сумі 1 767 500,00 грн. строком з 07 лютого 2008 року по 06 лютого 2018 року, зі сплатою 15,5 % відсотків річних.

Пунктом 9.1. Кредитного договору було встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього Договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за даним договором шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги. У разі непогашення позичальником заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання такої вимоги банк має право звернути стягнення на заставлене майно, яке є забезпеченням за даною угодою, та/чи активи (грошові кошти і майно) позичальника на вибір банку.

07 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», що є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «Агробанк», позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 укладено договір поруки № 17.980.08.30.2, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №17.980.08.30 від 07 лютого 2008 року. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Відповідно до п. 9.6 Кредитного договору №16.980.08.30 та п. 9.8. Кредитного договору № 17.980.08.30 вони набирають чинності з дати їх укладення та діють до остаточного виконання позичальником грошових зобов'язань за цими договорами по поверненню кредиту, процентів за його використання та пені за порушення строків повернення кредиту та процентів.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо: після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 3.2. Договорів поруки встановлено, що поручительство припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника за вищезазначеним Кредитним договором. У договорах поруки, що укладені між сторонами, не встановлено строку, після якого порука припиняється.

Між тим, у кредитних договорах строк виконання зобов'язання чітко визначений.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитними договорами строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з їх умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі, або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

29 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК ВОСТОК», як правонаступником ПАТ «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20110629/1-Г, відповідно до якого первісний кредитор ПАТ «Банк Восток» відступив новому кредитору ПАТ «Платинум Банк» всі свої права вимоги за вказаними вище кредитними договорами та за договорами поруки.

10 жовтня 2011 року позивачем було отримано від ПАТ «Платинум Банк» за №60-15/15801 від 26.09.2011 року вимогу протягом тридцяти днів з моменту отримання даної вимоги погасити загальну суму заборгованості за Кредитним договором №16.980.08.30 в розмірі 3 202 355,40 грн. станом на 23 вересня 2011 року, а також нараховані штрафні санкції.

10 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримано вимогу ПАТ «Платинум Банк» №60-15/2448 від 31 січня 2012 року, згідно якої боржнику необхідно було протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги погасити загальну суму заборгованості за кредитним договором №16.980.08.30 в сумі 2 082 083,43 грн., а також нараховані штрафні санкції.

10 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримано вимогу ПАТ «Платинум Банк» №60-15/2464 від 31 січня 2012 року, згідно якої боржнику необхідно було протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги погасити загальну суму заборгованості за кредитним договором №17.980.08.30 в сумі 3 371 665,42 грн., а також нараховані штрафні санкції.

У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитних договорів, 02 липня 2013 року ПАТ «Платинум Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель) про стягнення заборгованості у розмірі 6 576 228 грн., який рішенням від 05 серпня 2014 року Печерського районного суду м. Києва був задоволений та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Платину Банк» заборгованість в розмірі 6 576 228,02 грн.

Разом з тим, наявність рішення суду про стягнення боргу не позбавляє поручителя можливості звернутися до суду за захистом свого права з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, шляхом визнання припиненим зобов'язання за договором поруки. При цьому сутність припинення договору, яка невіддільно пов'язана із сутністю цивільно-правового зобов'язання, у тому числі того, що виникло на підставі договору (договірне зобов'язання). Відтак, правові засади припинення зобов'язання багато в чому водночас є і правовими засадами припинення договору.

Крім того, необхідно зазначити, що терміни «припинення зобов'язань» і «припинення договору» не можна розглядати як тотожні, оскільки з низки спеціальних норм, що стосуються договорів випливає, що припинення договору негайно не спричиняє припинення зобов'язання. В одних випадках припинення договору спричиняє одночасно припинення зобов'язання, в інших же ситуаціях припинення договору тягне за собою припинення зобов'язання лише в кінцевому підсумку. Той чи інший варіанти визначаються спеціальними правилами та особливостями змісту відповідних договору і зобов'язання.

Позивач звернувся з даним позовом про визнанням поруки припиненою.

Як вбачається з умов спірних договорів поруки поручительство припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника за відповідним кредитним договором.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою на засіданні судової палати у цивільних справах 24.09.2014 року по справі № 6-106цс14 про визнання договору поруки припиненим, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання, або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

При пред'явленні банком до боржника і поручителя вимог про дострокове виконання зобов'язання по поверненню кредиту змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання та порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом 6 місяців з зміненої дати виконання основного зобов'язання.

При цьому пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Однак зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, що і в такому разі не позбавляє кредитора можливості звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Між тим, доводи позивача, що у зв'язку з тим, що відповідачем було застосовано право дострокового виконання основного зобов'язання та змінено термін виконання кредитних договорів дія Договорів поруки була припинена з моменту спливу 6 місяців від дня пред'явлення вимоги, тобто 11 вересня 2012 року, є хибними.

На думку представника позивача, підтвердженням зміни строку повернення кредиту, є направлення кредитору та поручителю відповідних листів від 31 січня 2012 року про дострокове виконання основного зобов'язання.

Разом з тим, зі змісту вимоги ПАТ «Платинум Банк» за №60-15/2448 від 31.01.2012 року та вимоги ПАТ «Платинум Банк» за №60-15/2464 від 31.01.2012 року, останній вимагав погасити прострочену загальну суму заборгованості за Кредитними договорами станом на 27.01.2012 року.

Також ПАТ «Платинум Банк» попереджав адресатів про те, що ним може бути розпочато процедуру дострокового стягнення заборгованості, однак не повідомляв про таке стягнення.

Тобто кредитором до поручителя та боржника була пред'явлена не вимога про дострокове виконання зобов'язання по поверненню кредитних коштів, а інша письмова вимога про погашення простроченої заборгованості за боржника, яка не змінювала строк виконання основного зобов'язання та не виключала можливість кредитора звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (постанова Верховного суду України у справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 року).

Настання строку виконання основного зобов'язання було обумовлено кредитними договорами як - 06.02.2028 року та 06.02.2018 року і відповідно строк не був змінений кредитором відповідно до пункту 9.1 кредитних договорів, яким встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за договором шляхом направлення відповідної вимоги.

Також слід зазначити, що, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року у справі 6-20цс14.

Як вбачається зі змісту кредитних договорів, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відтак, при наявності графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен здійснювати не пізніше дати визначеної таким графіком, враховуючи те, що з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

З огляду на викладену правову позицію, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням.

Таким чином, станом на 11.09.2012 року зобов'язання за договором поруки не припинилися в повному обсязі, а тому заявлені позовні вимоги позивача із визначених ним підстав є необґрунтованими та недоведеними.

Крім того, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Платинум Банк» заборгованість в розмірі 6 576 228 грн. 02 коп. та встановлено, що зобов'язання за вказаними договорами кредиту та поруки є дійсними, однак не виконуються належним чином. Задовольняючи позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя, суд виходив з того, що зобов'язання поручителя не припинено і є дійсними. Вказане рішення було змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року в частині розміру пені, яка підлягає стягненню, в решті рішення залишено без змін. Зазначені рішення поручителем ОСОБА_1 оскаржено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 526, 559 ЦК України, постановами Верховного суду України від 21.05.2012 року у справі № 6-18цс11, від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14, від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, від 24.09.2014 року у справі № 6-106цс14, ст.ст.3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн