АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

у червні 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, в якому просило стягнути солідарно з останніх на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 836, 45 доларів США та 2 231 993, 76 грн., посилаючись на те, що відповідачі порушили умови кредитного договору та договору поруки.

Справа № 760/12297/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/5382/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.02.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 836, 45 доларів США, що еквівалентно 151 397, 51 грн. та 183 118, 21 грн.. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що в кредитному договорі зазначено, що кредит надавався в євро, проте заборгованість стягнута у доларах США та судом завищено розмір штрафних санкцій. Суд не застосував до спірних правовідносин п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 3 ст. 551 ЦК України. Крім того, суд не врахував, що порука припинилася, оскільки додатковою угодою до кредитного договору збільшено відсоткову ставку на 2 % без згоди поручителя.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача Галдецький Я.А. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у євро.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.08.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 46/АК-00105.08.2, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 11 900, 71 євро, зі сплатою 7, 7 % річних, а з 21.10.2008 року - 9, 7 % річних та щомісячною платою за користування кредитом у розмірі 0, 3 % від суми кредиту строком до 06.08.2015року.

Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 46/АК-00105.08.2-З/П, за умовами якого остання зобов'язалася нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до розрахунку, складеному позивачем станом на 15.06.2015 року, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 836, 45 доларів США та 2 231 993, 76 грн., яка складається з: поточної заборгованості по сплаті кредиту - 256, 71 доларів США; простроченої заборгованості за кредитом - 5 509, 254 доларів США; поточної заборгованості за процентами - 22, 98 доларів США простроченої заборгованості за процентами - 47, 52 доларів США та заборгованості по пені за кредитом та процентами, інфляційні втрати, 3 % річних по кредиту та процентах, платі за обслуговування кредиту - 2 231 993, 76 грн..

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав взяті на себе зобов'язання, а відповідачі порушили умови кредитного договору та договору поруки. При цьому суд зменшив розмір неустойки до 167 257,86 грн.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 цього ж Кодексу рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що за умовами кредитного договору банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 11 900, 71 євро.

Згідно заяви на видачу готівки від 06.08.2008 року ОСОБА_1 видано кредит на купівлю автомобіля у розмірі 11 900,71 євро.

Разом з тим, встановивши, що кредитні кошти видані у євро, суд першої інстанції стягнув заборгованість у доларах США не навівши будь - яких обґрунтувань щодо зміни валюти кредитування.

При розгляді справи у апеляційному порядку було з`ясовано, що будь - які зміни до кредитного договору щодо валюти кредитування не вносилися. Відповідно до додатку № 1 до додаткової угоди до кредитного договору від 21.10.2008 року сукупна вартість кредиту та графік погашення кредиту розраховані у євро.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Будь - яких зобов`язань щодо сплати кредиту у доларах США ні позичальник, ні поручитель не мали.

Відтак висновки суду про стягнення заборгованості, розрахованої у доларах США не відповідають умовам кредитного договору та вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

Відтак позивач має право вимоги до позичальника повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами у валюті, визначеній умовами договору або у гривневому еквіваленті такої валюти. Проте, чинним законодавством не передбачено визначення грошового еквіваленту однієї іноземної валюти до іншої іноземної валюти.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вимоги позивача про стягнення заборгованості у доларах США не ґрунтуються на умовах договору та вимогах чинного законодавства. Вимог же про стягнення заборгованості у тій валюті, у якій було видано кредитні кошти (євро) чи у гривневому еквіваленті позивач не заявляв, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Вимоги представника позивача до суду апеляційної інстанції змінити рішення суду та задовольнити позовні вимоги у іноземній валюті євро суперечать вимогам чинного цивільного процесуального законодавства, оскільки такі вимоги виходять як за межі позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, так і за межі доводів апеляційної скарги.

Відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Стягуючи заборгованість солідарно з позичальника і поручителя суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 21.10.2008 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно з якою сторони погодили встановити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 9,7 % (а.с.18).

Відповідно до п. 5.5 договору поруки зміни цього договору відбуваються у порядку укладення додаткових угод.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної норми порука припиняється за дії двох умов:внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відбулася зміна умов основного зобов`язання без згоди поручителя та ця зміна призвела до збільшення обсягу відповідальності останнього, оскільки було збільшено відсоткову ставку з 7, 70 % до 9, 7 %. При цьому в порушення п. 5.5 договору поруки додаткова угода з поручителем укладена не була.

Разом з тим, оскільки рішення суду підлягає скасуванню у повному обсязі з підстав відсутності зобов`язання щодо сплати кредиту у доларах США, колегія суддів не вбачає необхідності у окремому скасуванні рішення суду в частині задоволення вимог до поручителя з підстав припинення поруки.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді