Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/1731/16-ц
№ 6/733/46/16
У Х В А Л А

Іменем України

"11" листопада 2016 р. м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Панахно Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань,

встановив:

Старший держвиконавець Ічнянського райвідділу ДВС ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, в якому зазначає, що у відділі на виконанні знаходиться виконавчий лист № 758/6270/14-ц від 10 вересня 2015 року, виданий Подільським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 208,63 дол. США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 340 182,87 грн. Постановою державного виконавця від 04.08.2016 року відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного вище виконавчого документа. Протягом періоду з 04 серпня по 10 листопада 2016 року боржником добровільно рішення суду не виконується, яка ухиляється від сплати боргу, незважаючи на неодноразові виклики до ВДВС, при цьому заходів щодо погашення заборгованості не вжила, у зв'язку з чим держвиконавець просить встановити останній тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов»язань.

У судове засідання старший держвиконавець Ічнянського райвідділу ДВС ОСОБА_1 не з»явився.

Стягувач та боржник у судове засідання відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України не викликалися.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов»язаня - до виконання зобов»язань, або розв»язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов»язання заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України» передбачено, що органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов»язків можуть залучатися до оперативно - службово діяльності для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право не пропускати через державний кордон України осіб, яким з мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в»їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Із матеріалів справи вбачається, що в Ічнянському районному відділі державної виконавчої служби на виконанні знаходиться виконавчий лист № 733/6270/14-ц від 10 вересня 2016 року, виданий Подільським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 208,63 дол. США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 340 182,87 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон державний виконавець ДВС вправі звертатись у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань. Аналогічні вимоги передбачені і нормами ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України».

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду або інших органів, зобов'язань.

Факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року визначають, що "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (тобто боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (відсутність майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо), тобто з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника повинні полягати у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Із матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 викликалася до державного виконавця на 08 серпня 2016 року та 03 листопада 2016 року з метою сплати у добровільному порядку боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

Із акту державного виконавця від 04 жовтня 216 року видно, що ОСОБА_2 в м. Ічня Чернігівської області, вул. Нікольської, 4 не проживає. Як убачається з копії листа ОСОБА_4, адресованого начальнику Ічнянського ВДВС від 09.11.2016 року, ОСОБА_2, яка є її дочкою, зі своїм чоловіком по вул. Нікольській, 41-а в м. Ічня не проживають з 2002 року, при цьому будь-яких підтверджуючих документів про родинні відносини заявника з боржником не надані. Також виконавцем не надано будь-яких підтверджуючих документів про наявність чи відсутність у боржника майна, на яке можна накласти стягнення чи роботи.

Таким чином, надані держвиконавцем матеріали не містять доказів про те, що у боржника є об'єктивна можливість сплати заборгованості, а відтак і є намір ухилення боржника від виконання покладених на неї зобов'язань, враховуючи також те, що остання не повідомлена належним чином про необхідність у добровільному порядку погасити свій борг, а не проживання її за адресою зазначеною у виконавчому листі, не можна вважати навмисним чи іншим свідомим невиконанням нею зазначених обов'язків.

Крім того, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Згідно ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Однак, старшим державним виконавцем не надано суду відомостей про те, що зазначений вище борг або його частина не сплачені іншим солідарним боржником ОСОБА_3 станом на 11 листопада 2016 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов»язань слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 543, 544 ЦК України, ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України, ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», суд

ухвалив:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ічнянський районний суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий суддя В.М.Овчарик