Номер провадження: 22-ц/785/927/16
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Варикаші О.Д.

- Ступакова О.А.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі та гідності, компенсації моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2015 року, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у якому просив визнати відомості, розповсюджені ОСОБА_4 на загальних зборах громадської організації «Рибалки-Любителі» причал 121 «Сухий лиман» 14.12.2014 року такими, що не відповідають дійсності, та що ганьблять честь і гідність позивача.

Також ОСОБА_3 просив стягнути компенсацію заподіяної моральної шкоди у розмірі 6000 гривень, судові витрати. При цьому позивач посилався на те, що на загальних зборах членів громадської організації «Рибалки-Любителі» які проводились 14 грудня 2014 року ОСОБА_4 перед членами організації, що нараховує 400 чоловік, представила ОСОБА_3, як злодія й шахрая, в зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач у судовому засіданні просив у задоволені позову відмовити, зазначивши, що ОСОБА_3 не довів та не надав будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі та гідності, компенсації моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі поданій ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних відносин і закон, який їх регулює.

Судом встанволено, що 14 грудня 2014 року проводились загальні збори членів громадської організації «Рибалки-Любителі». Позивач вважав, що на даних зборах ОСОБА_4 перед членами організації, що нараховує 400 чоловік, представила його, як злодія й шахрая, в зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом

Між тим з матеріалів справи вбачається, що позивачем ані в позові, ані в судовому засіданні не визначено, які ж саме відомості були розповсюджені на загальних зборах громадської організації «Рибалки-Любителі» причал 121 «Сухий лиман» 14.12.2014 року ОСОБА_4, які не відповідають дійсності, та ганьблять честь і гідність ОСОБА_3, а також не надано доказів щодо принизливих висловлювань на адресу позивача з боку відповідачки на загальних зборах членів зборах громадської організації «Рибалки-Любителі» які проводились 14 грудня 2014 року.

Постановою Пленуму Верховного Суду від 28 вересня 1990 року № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» передбачено, що при розгляді цивільних справ про захист честі і гідності суди повинні з'ясувати, чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, чи порочать вони честь, гідність і ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того статтями 3, 28 Конституції України визначено честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності.

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Аналіз зазначених вище норм національного законодавства та ст.10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

ивільно-правовий захист честі, гідності та ділової репутації від певних висловлювань допустимий лише при дотриманні свободи думки і слова, вільного вираження своїх поглядів та переконань, закріплених в ст. 34 Конституції України, а необхідність обмежувати вираження думок є менш гострою стосовно публічних осіб.

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих ст. 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в п. 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, ст. 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

При таких обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взяті до уваги доводи позивача про те, що протокол загальних зборів громадської організації «Рибалки-Любителі» причал 121 «Сухий лиман» від 14.12.2014 року, який був витребуваний ухвалою суду за клопотанням ОСОБА_3, підроблений і не відповідає дійсності, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин позивачем суду не надано.

Оскільки відсутні підстави для задоволення вимог позивача у частині захисту його честі та гідності, то суд першої інстанції правильно вважав, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача у частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції врахував зазначені вище норми Національного і міжнародного законодавства та практики Європейського суду з прав людини щодо вирішення таких питань, дав їм належну правову оцінку в контексті правовідносин, що виникли між сторонами.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі та гідності, компенсації моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. А. Станкевич

Судді: О.А. Ступаков

О.Д. Варикаша