Справа № 307/424/16-ц
Провадження № 2/307/509/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № MКLWGК00000016 від 13.01.2006 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 99318 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном погашення кредиту 12.01.2016 року.

В порушення умов кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором не виконала і станом на 28.01.2016 року її заборгованість перед банком становить 740323.67 гривень, з яких 76262.60 гривень основна заборгованість за кредитом, 209763.02 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 35235 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 419063.05 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Просить стягнути з відповідачки на користь «ПриватБанку» заборгованість за кредитним договором в сумі 740323.67 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, так як згідно до поданої письмової заяви позов підтримав і просив розглянути справу у його відсутності , а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов визнав частково і просив застосувати позовну давність в три роки по основній заборгованості за кредитом та відсотках за користування кредитом, а по пені в один рік.

Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № MКLWGК00000016 від 13.01.2006 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 99318 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном погашення кредиту 12.01.2016 року( а.с. 9, 10).

В порушення умов кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором не виконала і станом на 28.01.2016 року її заборгованість перед банком становить 740323.67 гривень, з яких 76262.60 гривень основна заборгованість за кредитом, 209763.02 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 35235 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 419063.05 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що стверджується письмовим розрахунком заборгованості( а.с. 5-8).

Згідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

А згідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Разом з цим, вирішуючи вимоги представника відповідача щодо застосування позовної давності, суд виходить з того, що сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань (п. 5.1), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 12.01.2016 року( п.1.1).

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів в період з 25 по 30 число кожного місяця), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору( п.1.1).

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перестала виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та зі сплати процентів за користування кредитом з 25 січня 2013 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 9 лютого 2016 року року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі( а.с.5-8).

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В даній справі встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13.

Таким чином, з урахуванням норм ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

За таких обставин, суд вважає, що доводи представника відповідача щодо застосування позовної давності є обґрунтованими.

З урахуванням того, що позов заявлений 9 лютого 2016 року, то вимоги щодо стягнення основного боргу, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом підлягають до часткового задоволення в межах позовної давності 9 лютого 2013 року, а по пені в межах позовної давності 9 лютого 2015 року, тобто на суму 48562.64 гривень( 76262.60 - 27699.96) щодо стягнення основного боргу, 107549.70 гривень( 209763.09 - 102213.39) заборгованості по процентам за користування кредитом, 14175 гривень ( 35235 - 21060) заборгованості по комісії за користування кредитом та 119836.67 гривень( 419063.05-299226.38) заборгованості по пені, всього на суму 290125.01 гривень.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 60 , 169 , 209 , 213-215 ЦПК України , ст. ст.. 256, 267 ч.4, 526, 530, 1048-1050 ЦК України, суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 290 124( двісті дев'яносто тисяч сто двадцять чотири) гривень 1 копійку заборгованості за кредитним договором та 4351 гривень 86 копійок сплаченого судового збору.

В решті позову відмовити у зв'язку із спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення , а особами , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М.М.Розман