Справа № 621/2264/14-ц
Провадження № 2/621/889/16
УХВАЛА

Іменем України

10 листопада 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, прокуратури м. Харкова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до прокуратури Харківської області, прокуратури м. Харкова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури.

Представник прокуратури Харківської області ОСОБА_2 надав суду клопотання про закриття провадження по даній справі, мотивоване тим, що у серпні 2014 року ОСОБА_1, реалізуючи своє право, звернувся до суду з позовом про визнання дій прокуратури незаконними та відшкодування моральної шкоди в порядку цивільного судочинства. Судом було розглянуто справу після 20.11.2012 року, тобто після набрання чинності новим КПК України, за правилами, встановленими ЦПК України. При цьому, судами не визначено за якими правилами судочинства підлягає вирішенню позов ОСОБА_1, оскільки до юрисдикції цивільних судів він не відноситься. За таких обставин, оскаржувані прокуратурою судові рішення скасовано як такі, що ухвалені з порушенням норм процесуального права, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилаючись на норми ЦПК України та КАС України ОСОБА_2 зазначав, що позов ОСОБА_1 не належить до юрисдикції цивільного чи адміністративного суду, а вимоги позивача повинні розглядатися в межах виключно кримінального судочинства. З огляду на викладене, представник відповідача прокуратури Харківської області просив закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1

Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, прокуратури м. Харкова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26.03.2015 року позов ОСОБА_1 був задоволений частково, а саме визнано дії прокуратури Харківської області, прокуратури м. Харкова по вилученню у позивача та неповерненню йому паспорта громадянина України, вилученню у ОСОБА_1 картки фізичної особи-платника податків ДПІ у Зміївському районі незаконними та такими, що обмежують права громадянина. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2015 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

В той же час, Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.06.2016 року, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26.03.2015 року та Ухвала Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2015 року скасовані, а справа передана до суду першої інстанції на новий розгляд. При цьому в ухвалі від 26.06.2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, звернув увагу на порушення норм процесуальних правил в частині розгляду справи в порядку цивільної юрисдикції. (т.2 а.с.22-25)

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

З аналізу положень КАС України вбачається, що публічно-правовим спором є спір, який випливає із здійснення субєктів владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Слідчі (прокурори), здійснюючи свої повноваження у кримінальному провадженні, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції, виконання яких регламентовано саме КПК України.

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом про визнання дій прокуратури Харківської області та прокуратури м. Харкова незаконними і відшкодування моральної шкоди у серпні 2014 року, тобто після набрання чинності КПК України від 13.04.2012 року.

При цьому, Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.06.2016 року встановлено, що позов ОСОБА_1 не відноситься до цивільної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що вимоги ОСОБА_1 підлягають вирішенню в порядку кримінального судочинства, суд вважає за необхідне закрити провадження по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 17 КАС України, ст. ст. 15, 16, 205 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, прокуратури м. Харкова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: