Справа № 308/3201/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Куцина М. М.,

суддів - Фазикош Г. В., Бондаренка Ю.О.,

при секретарі Шукаль О. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2016 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

встановила:

Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за Угодою № 174428 в розмірі 58112,38 гривень.

Позов мотивовано тим, що 15.09.2007 р. між ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПАТ «АІСЕ Україна», та ОСОБА_1 укладено Угоду № 174428, згідно з умовами якої позивач надає учасникам системи Автоплан послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи Автоплан. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведення в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених Угодою, які гарантують придбання автомобіля кожному учаснику системи Автоплан.

Також позивач зазначає, що на Асигнаційному акті від 28.09.2011 р. ОСОБА_1 надано право на отримання автомобіля.

21.12.2011 р. ОСОБА_1, скориставшись положеннями ст. 10 Додатку № 2 до Угоди, придбав згідно з Довідкою рахунком від 20.12.2011 р. автомобіль ВАЗ 210994 і зареєстрував його на своє імя.

ОСОБА_1, згідно зі ст. 5 Угоди № 174428, зобовязався оплатити стовідсоткову вартість та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 щомісячних повних внесків.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за Угодою № 174428 між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та позивачем 15.11.2011 р. укладено договір поруки.

Також позивач стверджує, що на виконання умов Угоди № 174428 ОСОБА_1 було сплачено 79 внесків в рахунок оплати автомобіля та послуг ПАТ «АІСЕ Україна», що складає 74,2293% зі 100% .

25.04.2012 р. імпортером автомобіля ВАЗ 210991 ТОВ «Авто Технологія» повідомив ЗАТ «АІСЕ Україна» про те, що припиняється виробництво автомобіля ВАЗ 21099, в звязку з чим у травні 2012 р. ПАТ «АІСЕ Україна» здійснило заміну автомобіля ВАЗ 21099 на автомобіль Sens D4LC500 з ціною станом на травень 2012 р. 63040 гривень.

Таким чином , заборгованість по сплаті чистих внесків за угодою складає 25,7707 %, що відповідно становить 43294.78.

Заборгованість по сплаті внесків в оплату послуг складає 14817.60 (168000.00 гривень х 0.35+ 20% ПДВ х 21 внесок).

Відповідно, загальний розмір заборгованості за угодою складає 58112.38 гривень (43.294.78 гривень + 14817.60 гривень).

Станом на січень 2016 р. (місяць закінчення графіку внесків в групі 630) поточна ціна автомобіля Sens D4LC500 становила 168000, 00 гривень.

Отже, загальна заборгованість ОСОБА_1 за Угодою № 174428 складає 58112,38 гривень.

Позивач, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених ст ст. 3, 16, 509, 530, 553, 554, 625, 901, 903 ЦК України, просив у суді першої інстанції стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача 58.112.38 гривень та судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2016 року у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» - відмовлено.

Позивач приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, оскаржив дане рішення в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не обєктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та не повним зясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що внаслідок неповного та вибіркового аналізу умов Угоди, суд дійшов хибного висновку про те, що розмір боргу необхідно було розраховувати шляхом додавання окремих сум щомісячних платежів, які розраховані відповідно до поточної ціни автомобіля, що була дійсна на кожен місяць окремо. Також при ухваленні рішення суд критично оцінив надані позивачем докази, що обгрунтовували розрахунок суми боргу.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечення мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а апеляційна скарга - безпідставною.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Судова колегія вважає, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, може розглянути справу у відсутності відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, оскільки вони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які зявилися по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не поданий розрахунок заборгованості у відповідності до угоди №174428 про щомісячні повні внески за період з квітня 2014 року по січень 2016 року.

Проте погодитися з таким висновком апеляційний суд не може з наступних міркувань.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, вищезазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

15 вересня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено Угоду № 174428 та підписано додатки №1 та 2 до неї, які є невідємними частинами Угоди. Згідно з угодою АІСЕ гарантує учаснику системи, що він одержить право на отримання автомобіля за умови, що учасник системи виконує всі зобовязання, які випливають з цієї угоди, ці гарантії АІСЕ забезпечуються угодами, укладеними між АІСЕ та виробником та/або імпортером та/або дистрибютором автомобілів. АІСЕ зобовязується надати учаснику системи послуги, які викладено в правилах функціонування системи Автоплан та неухильно виконувати свої зобовязання для забезпечення функціонування системи. Учасник системи користується всіма правами та виконує обовязки, викладені у правилах функціонування системи.

При підписанні угоди Учасник повинен сплатити Вступний внесок, а після отримання повідомлення про надання йому Права на отримання автомобіля, сплатити плату за право на отримання автомобіля у розмірі, зазначеному у Додатку № 1 до даної Угоди відсотків від поточної ціни автомобіля, що діє на момент здійснення кожного з цих платежів. Учасник повинен сплачувати щомісячно : чисті внески суму, яку сплачує Учасник системи з метою придбання Автомобіля та яку АІСЕ використовує для оплати Автомобіля, та для формування Фонду повернення коштів. Розмір цілого чистого внеску визначається шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, визначену у графіку внесків; щомісячні внески в оплату послуг це плата за послуги АІСЕ з організації функціонування Автоплану; щомісячні внески - оплату страхового платежу.

У ст. 6 цієї угоди зазначено, що додаток № 1 містить особисті дані Учасника системи, інформацію щодо обраної моделі Автомобіля, його поточної ціни на день підписання цієї угоди, розмір внесків в оплату послуг АІСЕ та страхового платежу, що визначаються як певний відсоток від Поточної ціни автомобіля, а також додаток № 2 до Угоди, що містить правила функціонування Автоплану, є невідємними частинами цієї Угоди. Підписання даної Угоди та додатків до неї є свідченням того, що сторони повністю зрозуміли усі визначення, умови та зміст Угоди та Додатків до неї. Ст. 7 Угоди передбачено, що Угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами і діятиме до моменту виконання обома сторонами усіх зобовязань, передбачених у цій Угоді.

В Додатку № 1 до Угоди № 174428 зазначено, що поточна ціна автомобіля 39.750.00 грн., кількість внесків 100, щомісячний цілий чистий внесок 1,00 %, щомісячний внесок в оплату послуг в % + 20 % ПДВ -0,35 %; щомісячний внесок в оплату страхового платежу 0,065 %.

П.4.1 Правил функціонування Автоплану, що містяться в Додатку № 2 до Угоди № 174428 зазначено, що поточна ціна автомобіля це роздрібна ціна автомобіля, яка встановлюється виробником або імпортером чи дистрибютором автомобіля в останній робочий день кожного місяця протягом всього строку існування групи.

Відповідно до п.17.5 Правил функціонування Автоплану, у випадку, якщо Учасник системи, який отримав Автомобіль, не сплатить два або більше послідовних або вибіркових повних внесків, то такий Учасник системи зобовязаний повністю одноразово достроково сплатити всі ще не сплачені внески, і АІСЕ має право вимагати їх повної сплати протягом 10 календарних днів від дати отримання платіжної вимоги від АІСЕ.

Відповідно до ст.5 цієї угоди, відповідач ОСОБА_1 №1 в свою чергу зобовязався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля ( 100 % ціни автомобіля) та вартість наданих послуг шляхом сплати 100 місячних повних внесків.

З договору поруки від 15 листопада 2011 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «АІСЕ Україна» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, слідує, що за цим договором кожен з поручителів зобовязується відповідати перед кредитором у повному обсязі за виконання боржником зобовязань, що виникають з угоди. В разі невиконання боржником зобовязань за Угодою, Боржник і кожен з поручителів, відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно із п.2.1 цього Договору, порукою згідно з цим Договором, забезпечено виконання боржником зобовязань за Угодою, в тому числі, виконання обовязків щомісячно сплачувати передбачені Угодою повні внески, які складаються із сум чистого внеску, ціни послуг та страхового платежу, а також виконання обовязків, сплачувати інші платежі, передбачені угодою. Строк виконання зобовязань по сплаті кожного Повного внеску настає щомісячно кожного десятого числа місяця. Строк дії договору поруки до 31 січня 2019 року.

Отже, відповідно до положень п. 12.2 статі 12 до Додатку №2 цієї Угоди, позивачу були надані гарантії повного виконання зобовязань, гарантії поручителів щодо солідарної відповідальності за зобовязаннями ОСОБА_1 за цією угодою.

Відповідно до асигнаційного акту від 28 вересня 2011 року відповідачеві ОСОБА_1 було надано право на отримання автомобіля.

ОСОБА_1, скориставшись положенням ст. 10 додатку №2 до угоди, звернувся із заявою про вибір іншої моделі автомобіля, ніж та, що вказана у Додатку №1 ( ВАЗ 210991) до угоди, та обрав автомобіль ВАЗ 210994.

01 грудня 2011 року ОСОБА_1 було сплачено різницю поточної вартості між цінами вищезазначених моделей автомобілів в розмірі 750 гривень ( 64200.0 гривень , актуальна ціна ВАЗ 21099 в грудні 2011 року) -64950.00 гривень,

21 грудня 2011 року відповідач ОСОБА_1 отримав автомобіль ВАЗ 210994, кузов Y6D210994В0079224, 2011 року випуску і зареєстрував його на свої імя в Ужгородському ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області (д.н.з. НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САК250294).

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 901-903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином встановлено, що 15 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна», укладено договір № 178836 (далі - Угода), предметом якого є надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля, зазначеного в додатку 1 до угоди через систему «Автоплан», організовану фірмою. Опис діяльності вказаної системи міститься у правилах діяльності «Автоплану» (додаток 2 до угоди). Додатки 1 та 2 є невід'ємними складовими частинами угоди, що передбачена ст. 10 угоди. Автомобіль за угодою № 174428 від 15 вересня 2007 року відповідачем отриманий, однак оплата проведена ним не у повному обсязі. За угодою плата за надання послуг складається з 100 повних внесків, що включає щомісячний цілий чистий внесок 1,00 %, щомісячний внесок в оплату послуг в % + 20 % ПДВ -0,35 %; щомісячний внесок в оплату страхового платежу 0,065 %. Розмір повного внеску визначається з поточної ціни на автомобіль на час сплати кожного внеску. Таким чином за умовами вказаного договору щомісячний платіж є змінною величиною і залежить від ціни автомобіля, придбаного ОСОБА_1 або аналогічної моделі станом на час сплати чергового платежу. З вказаними умовами договору погодився відповідач ОСОБА_1, підписавши угоду та додатки № 1,2 до неї, що є невідємною частиною Угоди. 15 вересня 2007 року та до травня 2014 року ОСОБА_1 виконував умови угоди та сплачував щомісячні внески в розмірі визначеному позивачем, які відрізнялися розміром та збільшувалися у звязку із зростанням ціни на придбаний ним автомобіль.

Позивач, у відповідності до п.11.1 ст. 11 Додатку до Угоди, у травні 2012 року здійснив заміну автомобіля ВАЗ 21 099 на автомобіль Sens D4LC500, відповідно остання відома поточна ціна автомобіля ВАЗ 21099 в травні 2012 року становила 63360.00 гривень, ціна автомобіля Sens D4LC500- 63040.00. Коефіцієнт заміни автомобіля ВАЗ 21099 та Sens D4LC500 станом на травень 2012 складає 100%..

З врахуванням того, що поточна ціна нового автомобіля Sens D4LC500 не є вищою більш, як на 10% за останню відому поточну ціну автомобіля, зазначеного в додатку №1 до Угоди , а навпаки є меншою, як нова ціна, поточна ціна автомобіля Sens D4LC500 є дійсною для розрахунку повного внеску.

Із матеріалів справи вбачається та сторонами по справі не оспорюється факт того, що на виконання умов даної угоди відповідачем ОСОБА_1 було сплачено 79 внесків із 100 внесків, що складає 74.2293% . Отже, розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на січень 2016 року складає 25.770% від ціни автомобіля, актуальної у січні 2016 року, на час закінчення графіку у січні 2016 року у групі №630 залишилось несплаченими 21 внесок .

Матеріалами справи стверджено, що станом на січень 2016 року (місяць закінчення графіку внесків у групі 630), поточна ціна автомобіля Sens D4LC500 становила 168.000.00 гривень. Отже, умовами Угоди № 174428 передбачений обовязок ОСОБА_1 по сплаті щомісячних повних внесків, розмір кожного з яких має визначатися на основі поточної ціни автомобіля, визначеної в кожному з місяців, в якому у відповідача виникли зобовязання по сплаті відповідних внесків.

Розрахунком заборгованості платежів ОСОБА_1 за Угодою №174428 стверджено факт того, що з травня 2014 року відповідач ОСОБА_1 перестав сплачувати щомісячні платежі. Таким чином розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 складається із 21 внеску, що становить 25,7707% (заборгованість зі сплати щомісячних чистих внесків за період з травня 2014 р. по січень 2016 р. включно) х 168000,00 грн. (поточна ціна автомобіля Sens D4LC500 на січень 2016 р.) = 43294,78 грн. 168000,00 грн. (поточна ціна автомобіля Sens D4LC500 на січень 2016 р.) х 035% (щомісячна ставка внеску в оплату послуг ПАТ «АІСЕ Україна» з адміністрування групи № 630) + 20% ПДВ х 21 (кількість щомісячний внесків в оплату послуг ПАТ «АІСЕ Україна» з адміністрування групи № 630) = 14.817,60 грн.

Перевіривши правильність вказаного розрахунку, колегія суддів вважає, що позивачем вірно розраховано розмір заборгованості.

Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 58112,38 гривень (43294,78 грн. + 14817,60 грн.).

Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на те, що за умовами угоди ОСОБА_1 зобов'язався своєчасно та в повному обсязі виконувати обов'язки з внесення вступного платежу й періодичних платежів зі сплати вартості транспортного засобу, адміністративних витрат тощо, а ЗАТ «АІСЕ Україна» - сформувати групу учасників за рахунок чистих внесків, з яких здійснюється придбання транспортного засобу; учасник одержує транспортний засіб відповідно до методів визнання права на отримання ним товару, передбачених умовами діяльності системи "Автоплан", і таке право ПрАТ «АІСЕ Україна» здійснює на власний розсуд, висновок суду про необґрунтованість позову належними правовими підставами є помилковим.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_1 на неотримання ним квитанцій про сплату щомісячних платежів, виходячи з поточної ціни на автомобіль, виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_1. виходячи з ціни автомобіля, зазначеної до Угоди 174428, оскільки за умовами Угоди, розмір заборгованості може змінюватися залежно від зміни поточної вартості автомобіля, відповідачем виконувалися умови угоди протягом 5 років, сплачувалися різні за розміром щомісячні платежі, тому відсутність повідомлень не звільняє його від обовязку виконувати зобовязання взяті на себе за умовами Угоди № 174428, окрім того в угоді зазначені реквізити позивача, які дають змогу підтримувати зв'язок зі стороною угоди.

Відповідно до п. 17.5 Правил функціонування системи Автоплан, що є невідємною частиною Угоди №174428, ПАТ «АІСЕ Україна», має право вимагати виконання зобовязань у повному обсязі з відповідача ОСОБА_1.

Окрім того між позивачем та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким вони відповідають перед позивачем, як солідарні боржники за невиконання зобовязань ОСОБА_1 у повному обсязі.

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що є правові підстави для покладення на відповідачів солідарного обовязку по стягненню з них суми заборгованості за угодою № 174428 від 15 вересня 2007 року в розмірі 58.112.38 грн., та відповідно до ст. 88 ЦПК України сплаченого позивачем судового збору у сумі 2.893.80 грн. в рівних частинах, по 964,60 грн. з кожного відповідача.

Колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, відповідно до пунктів 1,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "АІСЕ Україна" - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов приватного акціонерного товариства "АІСЕ Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства "АІСЕ Україна" заборгованість за угодою №174428 в розмірі 58112, 38 гривень та 2 893, 80 гривень судового збору у рівних частинах з кожного по 964,60 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: