Номер провадження: 22-ц/785/4311/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

ОСОБА_2.

при секретарі Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,-

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо примусового виконання виконавчих листів № 521/5878/13-ц, виданих Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральної шкоди, судових витрат.

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.03.2015 року за № 47071804 та № 47073160 були винесені із порушенням вимог закону.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити по справі нову ухвалу, якою її скаргу задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, яка оскаржена, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номеру боржника не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, та посилання скаржника на невідповідність зазначеної у виконавчих листах адреси ОСОБА_5 - адресі стягувача, яка міститься в матеріалах справи, є безпідставним, оскільки рішенням ОМР від 21.12.2012 року вулиця Рекордна була перейменована у вулицю Маршала Бабаджаняна. Таким чином, посилання ОСОБА_3 на порушення державним виконавцем вимог закону не знайшли свого підтвердження, що стало підставою для відмови у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, апеляційним судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано відомості, які двічі розповсюджені ОСОБА_3 через засоби масової інформації, такими, що не відповідають дійсності, зобовязано ОСОБА_3 спростувати вказані відомості, заборонено ОСОБА_3 розповсюджувати відомості, які двічі розповсюджені ОСОБА_3 через засоби масової інформації, відносно ОСОБА_6 у майбутньому у будь-яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 30000 грн. та судовий збір у розмірі 500 грн..

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн.. змінено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.. У задоволенні позовних вимог про заборону розповсюджувати відомості, які двічі розповсюджені ОСОБА_3 17 серпня 2011 року, відносно ОСОБА_6 такими, що не відповідають дійсності, у майбутньому у будь-яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності, відмовлено.

Судові витрати у розмірі 121,8 грн. на користь ОСОБА_6 компенсовано за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про розяснення рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року.

24 березня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси видано два виконавчих листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди та судового збору, та зобовязання ОСОБА_3 спростувати відомості, розповсюджені відносно ОСОБА_6

31 березня 2015 року головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову ВП № 47072804 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. та судового збору в розмірі 121,8 грн. та постанову ВП № 47073160 про відкриття виконавчого провадження про зобовязання ОСОБА_3 спростувати відомості, які двічі розповсюджені ОСОБА_3 17 серпня 2011 року через засоби масової інформації ІА «Репортер» АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі, відносно ОСОБА_6 такими, що не відповідають дійсності, у тому же засобі масової інформації на ІА «Репортер» АТЗТ Одеського телебачення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду міста ОСОБА_5 від 20 жовтня 2015 року, виконавчі листи по справі № 521/5878/2013-ц, видані 24 березня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси, визнано такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року позов ОСОБА_6 залишено без розгляду. Зазначена ухвала набрала законної сили.

На теперішній час виконавче провадження № 47073160 закінчено згідно постанови від 23 березня 2016 року на підставі ст. 49 ч. 1 п. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку із скасуванням рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документу, у якому зокрема має бути зазначено назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; місце проживання або перебування фізичних осіб, індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи).

У п. 6 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 зазначеного Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_3.

Посилання заявника на порушення державним виконавцем вимог ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: не зазначено у виконавчих листах номер рішення, згідно з яким видано документ, ідентифікаційний код боржника, колегія суддів, як і суд першої інстанції не може прийняти до уваги як безпідставне, оскільки оскаржувані постанови містять обліково-статистичний номер цивільної справи № 521/5878/13-ц (а.с.3-4).

Що стосується відсутності ідентифікаційного номеру боржника у виконавчому листі, то, як правильно зазначив суд першої інстанції, зазначене не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, така ж правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 року по справі за № 6-62цс14.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача надано право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Також суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання ОСОБА_3 на невідповідність адреси ОСОБА_5 у постановах про відкриття виконавчого провадження матеріалам цивільної справи, скільки рішенням Одеської міської ради № 2508-VI від 21.12.2012 року вулиця Рекордна була перейменована на вулицю Маршала Бабаджаняна.

Також необґрунтованим є посилання заявниці, як на підставу для задоволення її скарги, на невідповідність виконавчих документів вимогам Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом ДСАУ від 17 грудня 2013 року №173, а також резолютивній частині рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року в частині стягнення судового збору, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, у разі невідповідності формулювань виконавчого листа рішенню апеляційного суду Одеської області від 11.02.2015 року, заінтересовані особи були вправі звернутись до суду, що видав виконавчий документ, із заявою про виправлення помилки в виконавчому листі в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього закону.

Оскільки на момент вирішення питання про відкриття виконавчого провадження відповідні судові рішення були чинними, виконавчі документи відповідали встановленим вимогам закону, зокрема статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження», тому у державного виконавця не було підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

У пункті першому постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів не може прийняти до уваги, як на підставу для задоволення апеляційної скарги, посилання ОСОБА_3 в ній на те, що виконавчі документи, на підставі яких були відкриті виконавчі провадження, підписані не головуючим суддею по справі та не секретарем суду, оскільки ОСОБА_3 подала скаргу на дії посадових осіб Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, а не на дії працівників суду, які складали та підписували виконавчі листи.

Крім того, як зазначила ОСОБА_3, з цього приводу в Одеському окружному адміністративному суді вже розглядається її позов щодо визнання неправомірними дій та бездіяльності вказаних посадових осіб Малиновського районного суду м. Одеси.

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та такою, що скасуванню не підлягає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_2