У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_4 - законного представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Іршавський районний сектор головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області, реєстраційна служба Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області, орган опіки та піклування Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 30 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого боржник отримала укредиту у розмірі 20 тис. доларів США із сплатою 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення 29 вересня 2023 року.

30 вересня 2008 року на виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконував внаслідок чого станом на 10 лютого 2015 року утворилася заборгованість у сумі 18 665,40 доларів США.

21 серпня 2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» надіслав відповідачам вимогу про звільнення предмета іпотеки, однак вимоги банку залишено без задоволення. Таким чином, просив задовольнити позов.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2015 року позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1, який належить відповідачу на підставі договору дарування від 5 квітня 2008 року, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30 вересня 2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_4, на загальну суму 18 665,40 доларів США, що еквівалентно станом на 10 лютого 2015 року 463 657 грн 78 коп., шляхом, визначеним ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме: на підставі рішення суду шляхом продажу майна ПАТ «ВіЕс Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за початковою ціною, визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу.

З метою належного збереження майна, забезпечено право на управління ПАТ «ВіЕс Банк» нерухомим майном, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 з моменту набрання рішенням законної сили на період до його реалізації, щодо:

- вільного доступу представників управителя та інших осіб, визначених управителем до майна, що передано в управління;

- укладення договорів оренди майна, переданого в управління з третіми особами;

- розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном;

- укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами;

- представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань пов'язаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (у тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв'язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв'язком;

- здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі, але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна;

- користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим Договором.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2015 року рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2015 року в частині визначення заборгованості за кредитним договором від 30 вересня 2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_4, змінено та ухвалено нове рішення, яким зменшено розмір заборгованості станом на 10 лютого 2015 року з 463 657 грн 78 коп. (18 665,40 доларів США) до 251 476 грн 98 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2015 року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм Закону України «Про іпотеку», про часткове задоволення позову, оскільки у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку майно.

Оскільки рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2014 року про стягнення кредитної заборгованості з відповідачів на користь банку на час звернення банку з даним позовом не виконано, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Наявність ухвали Іршавського районного суду Закарпатської області від 5 грудня 2014 року про розстрочення виконання судового рішення не є правової підставою для відмови у задоволенні позову банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Змінюючи розмір кредитної заборгованості, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що з моменту набрання законної сили рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2014 року, право банку на нарахування та отримання процентів за кредитним договором припинилось.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2015 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

В.А.Черненко