У х в а л а

іменем україни

8 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

Завгородньої І.М., СитнікО.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за мировою угодою, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня

2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за мировою угодою, посилаючись на те, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2011 року було затверджено мирову угоду, укладену між банком та відповідачами щодо погашення заборгованості за кредитним договором, проте до теперішнього часу така мирова угода відповідачами не виконана, крім того, ухвала суду про затвердження мирової угоди не має статусу виконавчого документа, що змусило банк звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2015 року, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за мировою угодою, затвердженою 15 червня 2011 року ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, в розмірі 215 076 грн 33 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня

2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2011 року було визнано та затверджено мирову угоду між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3, ОСОБА_6, згідно з якою сторони погодили між собою розмір загальної заборгованості за кредитним договором від 29 вересня

2007 року № 1636 pv-07, умови, строки та графік повернення кредитних коштів до вересня 2014 року й визначили складові сум, що підлягають щомісячній сплаті в рахунок повернення боргу, і такі умови є відмінними від тих, що були передбачені кредитним договором від 29 вересня 2007 року

№ 1636 pv-07. При цьому умовами мирової угоди передбачено можливість списання 80 % пені при повному виконанні умов цієї угоди.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

У ст. 18 цього Закону визначено вимоги до виконавчого документа.

Статтями 19, 26 Закону передбачено підстави для відкриття та відмови у відкритті виконавчого провадження.

Так, однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 Закону (п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону).

Пунктом 5 ст. 3 Закону (у редакції від 21 квітня 1999 року) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Однак Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення п. 5 ст. 3 Закону виключено.

Таким чином, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди (15 червня 2011 року) зазначена мирова угода не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Із результатів системного аналізу зазначених правових норм можна дійти висновку, що у разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

Саме такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-274цс15,

від 11 листопада 2015 року у справі № 6-342цс15.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, дійшов по суті правильного й обґрунтованого висновку про те, що мирова угода є договором, укладеним сторонами в належній формі, тому на її підставі виникають цивільно-правові зобов'язання. Оскільки грошові зобов'язання за умовами мирової угоди відповідачами належним чином не виконуються, позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягають задоволенню.

Отже, висновки судів є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи на увагу не заслуговують і висновків судів першої й апеляційної інстанцій не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені у справі судові рішення відповідають вимогам чинного законодавства щодо законності й обґрунтованості та підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік