Справа № 496/4617/14-ц
Провадження № 6/496/15/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016 року місто Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бобуйок А.Д.,

при секретарі Камочкіній А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2016 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Обґрунтовуючи своє подання державний виконавець вказує на те, що у відділі державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області вдруге на примусовому виконанні перебувають чотири виконавчих листа № 496/4617/14-ц, виданих Біляївським районним судом Одеської області 09.06.2015 р., відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно усунути перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у користуванні допоміжним приміщенням кухні № 22 «А» в будинку № 11 по вул. Шкільній в с. Холодна Балка, Біляївського району, Одеської області. При цьому зазначає, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, що зумовило його звернутися до суду з зазначеним поданням.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але в п. 3 подання просив розглянути подання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області перебувають чотири виконавчих листа № 496/4617/14-ц, виданих Біляївським районним судом Одеської області 09.06.2015 р., відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно усунути перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у користуванні допоміжними приміщеннями кухні № 22 «А» в будинку № 11 по вул. Шкільній в с. Холодна Балка, Біляївського району, Одеської області.

29.09.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до акту, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 у присутності понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, боржником вимоги виконавчого документу не виконані. Перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у користуванні допоміжним приміщенням кухні № 22 «А» в будинку № 11 по вул. Шкільній в с. Холодна Балка не усунуті.

Державний виконавець зазначає, що на даний час рішення суду залишається невиконаним, а тому необхідно обмежити боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобовязань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межи України - до виконання зобовязань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобовязань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України.

За поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби, судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Судом встановлено, що надані до подання письмові документи не містять взагалі інформації про стан виконання рішень боржником.

При цьому, суд позбавлений можливості оглянути в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження, що не дає можливості встановити факт обізнаності боржника про наявність судового рішення, та оцінити його процесуальну позицію.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобовязаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, підлягає зясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобовязання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що боржник ОСОБА_2 неодноразово викликався до відділу для виконання рішення суду, але не виклики не зявляється, тим самим ухиляється від виконання рішення суду.

Разом з тим, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що боржник отримав виклики до відділу, та про те, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, за час виконання рішення виїжджав за межі України, або боржник безпідставно не зявлявся на виклики державного виконавця.

Крім того, в поданні не зазначено жодного доказу на підтвердження того, що саме обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання ним судового рішення і буде сприяти усуненню перешкод ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у користуванні допоміжним приміщенням кухні.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона повязана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відтак, враховуючи те, що основним принципом судочинства, закріпленим Конституцією, є законність, і що відповідно до ст. 2 Закону «Про судоустрій України», суд, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів суспільства і держави, при постановленні ухвали, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 10, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Конституцією України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, покладених рішенням суду відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_8