Справа №481/1351/15-ц 01.06.2016 01.01.2016 01.06.2016
Справа №481/1351/15-ц
Провадження №22-ц/784/1006/16 Суддя першої інстанції - Уманська О.В.
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Буренкової К.О., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: представника позивача - Коваленко О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 27 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступник ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0 відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 31 831,96 дол. США зі сплатою 13% річних за користування кредитом на строк до 27 травня 2015 року.

З метою забезпечення кредитних зобов'язань цього ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, яка зобов'язалася відповідати перед Банком за невиконання позичальником своїх зобов'язань.

На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 8 грудня 2011 року до останнього перейшло право вимоги від боржників повного належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема кредитним договором № 0 від 27 травня 2008 року.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 умови кредитного договору належним чином не виконує, утворилась заборгованість, яка станом на 31 липня 2015 року складає 964 604,19 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 611 541,79 грн., заборгованість за відсотками - 353 152,40 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану кредитну заборгованість.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати проценти.

З матеріалів справи вбачається та таке встановлено судом, що 27 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступник ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 31 831,96 дол. США зі сплатою 13% річних за користування кредитом на строк до 27 травня 2015 року.

В забезпечення кредитних зобов'язань позичальник передав Банку в заставу транспортний засіб - автомобіль марки - OPEL, модель VECTRA, державний номер НОМЕР_1 (а.с.7-14).

Крім того, з метою забезпечення кредитних зобов'язань 27 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, яка зобов'язалася відповідати перед Банком за невиконання позичальником своїх зобов'язань (а.с.15-17).

Вказаним кредитним договором передбачено, що повернення кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 580 доларів США відповідно до Графіку пункт 1.2.2. Договору (а.с. 12-13).

За положеннями статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншої особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 512 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами за яким до останнього перейшло право вимоги від боржників повного належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема кредитним договором № 0 від 27 травня 2008 року (а.с.28-30).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх кредитних зобов'язань, згідно розрахунку, наданого позивачем, який не оспорюється відповідачами, станом на 31 липня 2015 року існує заборгованість у розмірі 964 604,19 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 611 541,79 грн., заборгованість за відсотками - 353 152,40 грн. (а.с. 21).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, за рішенням суду з відповідачів вже було стягнуто достроково тіло кредиту, проценти та пеню.

Проте, з таким висновком повністю погодитися не можна.

Так, рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2010 року з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто в солідарному порядку кредитну заборгованість у розмірі 33 624,58 дол. США, що еквівалентно 265 967,07 грн. з яких: 28 292,53 дол. США, що еквівалентно 223 791,08 грн. - тіло кредиту; 4574,63 дол. США, що еквівалентно 36 184,87 грн. - заборгованість по процентам; 757,42 дол. США, що еквівалентно 5 991,12 грн. - пеня. Вказана заборгованість була розрахована станом на 4 жовтня 2010 року (а.с.58-59).

Проте, вказана кредитна заборгованість відповідачами до моменту переходу права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» не була сплачена, що підтверджується випискою про кредитному договору №0 за період з 27 травня 2008 року по 19 грудня 2011 року (а.с.122-129).

Згідно наданого позивачем помісячного розрахунку, відсотки нараховані за період з 19 грудня 2011 року по 27 липня 2015 року та становлять 32 509,85 дол. США, що еквівалентно 702 595,56 грн. (а.с.115-117).

Враховуючи те, що з відповідачів заборгованість по тілу кредиту у розмірі 28 292,53 дол. США достроково вже стягнута за рішенням суду, тому підлягають стягненню відсотки за період з 5 жовтня 2010 року по 31 липня 2015 року, які згідно виписки з особового рахунку та помісячного розрахунку складають 37 950,17 дол. США (10 014,95 дол. США - 4 574,63 дол. + 32 509,85 дол. США)

За положеннями ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до урго Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, враховуючи межі позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідачів проценти у розмірі 353 152,40 грн. що становить 16 340,74 дол. США (а.с.21).

Враховуючи те, що валютою кредиту у справі є долар США, до ПAT «Дельта Банк» як нового кредитора право вимоги перейшло у тому обсязі, який мав попередній кредитор ПАТ «УкрСиббанк», а зміни щодо валюти боргу сторонами у кредитний договір не вносилися.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день платежу.

Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року).

Таким чином, позивач заявляє до стягнення суму відступленого йому грошового зобов'язання в національній валюті у відповідності до вимог ст. 533 ЦК України.

Визначення гривневого еквіваленту заявленої суми за офіційним курсом Національного банку України на день проведення останнього розрахунку 31 липня 2015 року (2161,1775 грн. за 100 доларів США) є правильним, оскільки саме ця дата є днем платежу у розумінні ч. 2 ст. 533 ЦК України.

Враховуючи викладене, підлягають стягненню проценти у розмірі 353 152,40 грн. станом на 31 липня 2015 року.

Висновок суду про відмову у задоволені позову до поручителя у зв'язку з пропуском строку на пред'явлення вимоги до поручителя є вірним.

Так, згідно з положенням ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як встановлено, ПАТ «Дельта Банк» пред'явило позов після спливу шестимісячного строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки ПАТ «УкрСиббанк» скористалось правом на стягнення з ОСОБА_4, як поручителя кредитної заборгованості, що підтверджується рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2010 року.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 1 ч.1 ст. 309 ЦПК України в частині відмови у задоволені позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих вимог, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по відсотках у розмірі 353 152,40 грн. станом на 31 липня 2015 року за кредитним договором № 0, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_327 травня 2008 року.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 3 654 грн. та на користь ПАТ «Дельта Банк» пропорційно задоволеним вимогам (37%) у розмірі 1487,17 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року в частині відмови у задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по відсотках у розмірі 353 152,40 грн. станом на 31 липня 2015 року за кредитним договором № 0, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_327 травня 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 3654 грн. та на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 1 487,17 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: