УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до прокуратури Вінницької області, управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Вінницького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю та порушенням розумних строків розгляду кримінального провадження, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 серпня 2012 року йому були нанесені тілесні ушкодження, які згідно з висновком від 16 жовтня 2012 року належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач втратив здоров'я і за рішенням МСЕК став інвалідом 3-ої групи.

За заявою позивача було порушено кримінальну справу за № 12010429 за фактом скоєння злочину, а у подальшому, 22 листопада 2012 року відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000162.

На думку позивача, досудове розслідування з самого початку і до теперішнього часу проводилось з порушенням вимог процесуального закону про всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального правопорушення, чим йому завдана моральна шкода, яку він оцінив у 300 тис. грн., та просить стягнути її з Державної казначейської служби України на підставі ст. 56 Конституції України і статей 23, 1172, 1176 ЦК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року за клопотанням представника позивача залучено до розгляду справи як співвідповідача Вінницький міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що слідчим відділом Вінницького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, з тих підстав, що 05 серпня 2012 року невідомі особи, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1, нанесли ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 06 листопада 2012 року № 2722 у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні має статус потерпілого.

Станом на день розгляду справи, у кримінальному провадженні осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, не встановлено.

У ході досудового розслідування ОСОБА_6 неодноразово оскаржував рішення, дії та бездіяльність органів досудового розслідування та прокуратури.

Так, постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 14 вересня 2012 року було задоволено скаргу ОСОБА_6, де постанову слідчого СВ 1-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ст. лейтенанта Скакуна Р.В. про відмову в порушенні кримінальної справи від 14 серпня 2012 року відносно ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого статтями 121, 125 КК України, скасовано, матеріали справи направлено прокурору м. Вінниці для організації додаткової перевірки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2013 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СВ 1-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Руднєва Д.О., яка полягає у незавершенні досудового слідства, задоволено частково. Визнано бездіяльність слідчого СВ 1-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області РуднєваД.О., яка полягає у непроведенні досудового розслідування за кримінальним провадженням, внесеним 22 листопада 2012 року до ЄРДР за № 0000162. Зобов'язано слідчого СВ 1-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області РуднєваД.О. провести досудове розслідування за кримінальним провадженням, внесеним 22 листопада 2012 року до ЄРДР за № 0000162 за заявою ОСОБА_6 в строки передбачені ст. 28 КПК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2014 року скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано бездіяльність прокурора прокуратури м. Вінниці Козореза І.О., яка полягає у неефективному проведенні досудового розслідування за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР № 0000162. Зобов'язано прокурора прокуратури м. Вінниці Козореза І.О. здійснювати нагляд за виконанням покладених на слідчого, який здійснює досудове розслідування, вказівок у розумні строки, передбачені ст. 28 КПК України, та вчинити всі можливі заходи для всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження (а. с. 8, 9).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2014 року задоволено скаргу ОСОБА_6 Скасовано постанову старшого слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Панчука М.М. від 05 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000162. Матеріали кримінального провадження № 0000162 направлено в СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області для проведення додаткової перевірки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2014 року задоволено скаргу ОСОБА_6, зобов'язано прокурора м. Вінниці здійснювати нагляд за виконанням покладених на слідчого та прокурора обов'язків, в розумні строки, передбачені ст. 28 КПК України, та вчинити всі можливі заходи для всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин справи за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за № 0000162 (а.с. 12).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2014 року задоволено скаргу ОСОБА_6 Визнано дії старшого слідчого відділення розслідування злочинів по лінії карного розшуку СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Панчук М.М. незаконними. Зобов'язано старшого слідчого відділення розслідування злочинів по лінії карного розшуку СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Панчук М.М. повідомити ОСОБА_8 про підозру у кримінальному провадженні за № 0000162 від 22 листопада 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_6 на дії слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Мазура О.В. у кримінальному провадженні № 0000162 та зобов'язано останнього виконати вказівки прокурора від 19 лютого 2015 року в місячний термін з дня винесення ухвали суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

У статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 11 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Так, суди дійшли правильного висновку, що положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюютьоперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не застосовуються до спірних правовідносин, а тому позивачу не може бути відшкодована шкода у порядку, визначеному ч. 2 ст. 1176 ЦК України та вказаним Законом, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком судів в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Державної казначейської служби України.

Разом з тим суди не звернули уваги, що відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

У частині 1 ст. 1167 визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, суди при вирішенні даного спору повинні були відповідно до положень ч. 6 ст. 1176 ЦК України перевірити наявність підстав для застосування загального порядку відшкодування моральної шкоди з урахуванням обставин щодо бездіяльності відповідачів, які встановлені судовими рішеннями.

На підставі вказаного ухвалені у справі судові рішення не можуть бути визнанні законними і обґрунтованим, а тому на підставі ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року в частині позову ОСОБА_6 до прокуратури Вінницької області, управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Вінницького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю та порушенням розумних строків розгляду кримінального провадження скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судові рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_6 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана