Справа №2-479/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 лютого 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила звільнити з-під арешту житлову квартиру АДРЕСА_1, накладений постановою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві ВП №43666677 від 13.06.2014 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.07.2015 року за нею було визнано право власності на зазначену квартиру.

Позивач звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1.

07.10.2015 року державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державні реєстрації прав власності на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що заяву про державну реєстрації прав подано після державної реєстрації обтяжень. Підстава обтяження постанова ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві ВП №43666677 від 13.06.2014 року, особа майно якої обтяжується - ОСОБА_2

Позивач вважає, що вказана квартира підлягає звільненню з-під арешту у зв'язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, і після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку було визнано за позивачем на підставі рішення суду.

У зв'язку з вказаними обставинами, позивач позбавлена можливості здійснити реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з чим просила позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги просила задовольнити та справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.07.2015 року визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Позивач звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 на підставі вказаного рішення суду.

07.10.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, за позивачем, у зв'язку з тим, що заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Позивач просила звільнити з-під арешту житлову квартиру АДРЕСА_1, що накладений постановою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві ВП №43666677 від 13.06.2014 року, у зв'язку з тим, що позбавлена можливості здійснити реєстрацію права власності на зазначену квартиру, на що слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження ВП №43666677, відкрите на підставі судового наказу №2-н-704/13, виданого 30.04.2014 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЦОС №1 заборгованості у розмірі 5436,56 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Цапенко С.М. від 13.06.2014 року було відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого.

Постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Цапенко С.М. від 13.06.2014 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2

24.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Встановлено, що арешт майна боржника залишився чинним.

Крім того, встановлено, що боржник ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала їй на праві власності.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 14.03.2013 року приватним нотаріусом КМНО Ганчук З.М., яким вона все своє майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось та належало їй за законом, вона заповіла позивачу ОСОБА_1

Як встановлено вище, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.07.2015 року визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, позивач в установленому законом порядку набула право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, наявність арешту квартири порушує права позивача, як власника квартири АДРЕСА_1, на власний розсуд розпоряджатися та користуватися своїм майном.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи те, що позивач є законним власником квартири, та враховуючи, що виконавче провадження закінчено, суд приходить до висновку про задоволення позову та звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Однак, враховуючи те, що ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, відповідно до покладених на нього повноважень, не відслідковує порушення прав власників суд вважає, що відповідач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з майна, а саме з квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, накладений постановою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві ВП №43666677 від 13.06.2014 року.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя