1Справа № 335/3425/16-ц 2/335/1046/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому вказав, що 30.12.2000 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАГСУ виконкому Дніпровської ради м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, актовий запис № 760.

У шлюбі народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-КИ № 379731, виданим Дніпровським відділом ДРАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 14.04.2012 року, актовий запис № 420.

02.09.2004 року зареєстровано розірвання шлюбу з відповідачкою.

Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з матірю за місцем своєї реєстрації. На утримання доньки з 2004 року позивач щомісяця сплачував аліменти.

У звязку з тим, що в період з 2009 - 2012 років відповідачка не займалася вихованням доньки рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська відповідачку позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та передано дитину батькові.

Саме з цього часу донька проживає разом з позивачем. Відповідач кошти на утримання доньки не надає, донька повністю знаходиться на його утриманні.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач не зявився, представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.

В судове засідання відповідач не зявилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності та письмові заперечення, згідно яких просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивности, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно свідоцтва про народження серії І-КИ № 379731, виданим Дніпровським відділом ДРАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 14.04.2012 року, актовий запис № 420, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 10.07.2012 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 та дитину передано батькові ОСОБА_1.

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що обидва батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину, крім того на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2016 року, тобто з дня подачі позову і до її повноліття.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір в доход держави в розмірі 551,20 гривень.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 180-184 СК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2016 року і до повноліття дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.В. Воробйов