Справа № 265/3053/16-ц
Провадження № 6/265/246/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

при секретарі Єфремовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, посилаючись на наступне.

На виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу № 1-кп/265/61/14 від 26.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 6954,97 грн.

15.06.2015 року державним виконавцем на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам до відома.

11.09.2015 року згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Державним виконавцем з метою виявлення місця роботи, місця отримання пенсії та належних боржнику розрахункових рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, зроблено запити до ДПС, ПФУ, однак згідно відповіді з ПФУ від 23.06.2015, надано перелік місць роботи божника, за якими ОСОБА_2 працевлаштований у ТОВ «Наталі Трейд», вулиця Митрополитська, 51, м.Маріуполь; ФОП ОСОБА_4, вулиця Кальміуська, 60, м.Маріуполь.

21.07.2015 року на підставі ст. 44, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію ті інші доходи боржника.

Як вбачається з відповіді ТОВ «Наталі Трейд» від 20.01.2016 ОСОБА_2Ю звільнений з підприємства за власним бажанням від 12.08.2015 року.

27.04.2016 року державним виконавцем направлено запит до ФОП ОСОБА_4 з проханням повідомити інформацію щодо працевлаштування боржника, проте відповіді до даного часу не надано.

Державним виконавцем зроблено запит до Центру з надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування у м. Маріуполі. Згідно відповіді з Центру станом на 23.09.2015 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

24.12.2015 року державним виконавцем направлено постанову про примусовий привід боржника, та направлено до Лівобережного ВП Маріупольського відділу поліції ГУНП. Співробітниками поліції здійснено вихід за фактичною адресою боржника, про що зі слів сусідки ОСОБА_5, встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 ніхто не проживає понад 3 роки.

Боржник ОСОБА_2 до відділу ДВС за викликами державного виконавця жодного разу не з»явився.

Таким чином, боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення, що свідчить про умисне його невиконання.

Оскільки боржник ухиляється від сплати боргу, тому просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

На розгляд подання державний виконавець не з»явилася.

Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, на виконанні Орджонікідзевського ВДВС знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 1-кп/265/61/14 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 6 954,97 грн.

Відповідно до статті 33 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а також за змістом ст. 313 ЦК України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За вимогами ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За положеннями п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно із цим Законом у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов"язань, можливо обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 6 п. 5).

Звертаючись до суду, державний виконавець обґрунтовував подання такими складовими як наявність статусу боржника у виконавчому провадженні і непогашення ним боргу у добровільному порядку, що зумовили необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення виконання виконавчого документу.

Проте, суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Окрім цього, державним виконавцем 11 вересня 2015 року винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, як йшлось вище, то, із урахуванням цього суд не впевнився в обґрунтованості обмеження ОСОБА_2 в свободі пересування і праві виїзду за кордон, що задекларовано ратифікованими Україною міжнародними нормами (ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права), Конституцією України і Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання ВДВС щодо обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі держави.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом п»яти днів з дня отримання її копії.

Суддя ___________________