Провадження №22-ц/784/307/16
Справа номер 489/6931/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/307/16 Суддя суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 55 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва

від 10 грудня 2015 року

за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою (далі ДП Миколаївський НДПІ землеустрою) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала наступним.

З 1970 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, обіймаючи посаду бухгалтера.

17 січня 2004 року була призначена на посаду головного бухгалтера підприємства.

26 серпня 2014 року звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників.

Позивачка зазначала, що на день звільнення підприємство мало перед нею заборгованість по заробітній платі в сумі 38 015 грн.65 коп., яка їй так і не була виплачена.

Посилаючись на порушення відповідачем вимог ст.116 КЗпП України, позивач просила стягнути з відповідача на її користь вказану заборгованість по заробітній платі, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 27 серпня 2014 року по 23 жовтня 2015 року в сумі 66 611 грн.52 коп. та моральну шкоду у сумі 5 000 грн., яку вона зазнала внаслідок несвоєчасного отримання належної їй заробітної плати.

Заперечуючи проти задоволення позову, ДП Миколаївський НДПІ землеустрою вказувало на відсутність вини підприємства у невиплаті заробітної плати, оскільки воно не у повній мірі було профінансовано державою. Підприємство наголошувало, що воно поступово погашає заборгованість перед позивачкою. За такого, відповідач просив зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку з заробітної плати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 10 грудня 2015 року позов задоволено частково. З відповідача на користь ОСОБА_4 стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 33 833 грн.46 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15 000 грн. та моральну шкоду в сумі 300 грн. Крім того, з відповідача на користь держави стягнуто 975 грн.53 коп. судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 115 КЗпП України передбачає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.ст.47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз.3,4 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100 (далі Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно з п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 Порядку).

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст.237-1 КЗпП України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 на час звільнення перебувала у трудових відносинах із ДП Миколаївський НДПІ землеустрою, обіймаючи посаду головного бухгалтера (а.с.7).

26 серпня 2014 року наказом №222-2014/к була звільнена з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з скороченням штату працівників (а.с.9).

При звільненні позивачці не були виплачена заборгованість по заробітній платі.

Відповідно до довідки ДП Миколаївський НДПІ землеустрою станом на 12 жовтня 2015 року вона складала 38 015 грн.65 коп., з яких 35 182 грн. 40 коп. заробітна плата та 2 833 грн.25 коп. компенсація втрати частини доходу у звязку з порушенням термінів їх виплати (а.с.8).

Із позовом до суду позивачка звернулася 22 жовтня 2015 року.

Виходячи з довідки підприємства від 02 грудня 2015 року, заборгованість відповідача перед позивачкою на дану дату по заробітній платі становила 36 666 грн.71 коп., з яких 33 833 грн.46 коп. заробітна плата та 2 833 грн.25 коп. компенсація втрати частини доходу у звязку з порушенням термінів їх виплати (а.с.30).

Встановивши зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4, оскільки, виходячи з вищенаведених вимог законодавства, вона має право на отримання від підприємства заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди у звязку з невчасним отриманням заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди у сумі 300 грн., оскільки вважає що з урахуванням обставин справи, суд першої інстанції при визначенні компенсації позивачу моральної шкоди правомірно врахував ступінь та глибину моральних страждань позивачки, характер протиправних дій роботодавця, їх тривалість та обсяг завданих страждань.

Стягнута судом сума відповідає принципу розумності та справедливості.

Між тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду про суми стягнутих заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки вони не відповідають обставинам справи.

Згідно з довідкою ДП Миколаївський НДПІ землеустрою від 02 грудня 2015 року, заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачкою на дану дату становила 36 666 грн.71 коп., з яких 33 833 грн. 46 коп. заробітна плата та 2 833 грн.25 коп. компенсація втрати частини доходу у звязку з порушенням термінів їх виплати, нарахування якої передбачено Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21 лютого 2001 року №159 (а.с.30).

Таким чином, стягненню підлягало 36 666 грн.71 коп., а не як помилково зазначив суд першої інстанції 33 833 грн.46 коп.

Що ж стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то на думку колегії суддів суд неправильно визначив його розмір та зменшив його суму, посилаючись на наявність між сторонами спору про розмір сум.

При подачі позову позивачка зазначала суму заборгованості відповідача перед нею по заробітній платі, виходячи з наданої ним довідки від 13.10.2015 р., погоджуючись з нею, і просила стягнути середній заробіток на час подання позову.

Зменшення заборгованості по заробітній платі відбулося у період після подання нею позову та вона не просить стягнути середній заробіток після цієї дати.

Отже, нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинно бути здійснено з 27 серпня 2014 року по 23 жовтня 2015 року (292 робочі дні). Підстав для зменшення нарахування матеріали справи не містять.

Повні два місяці позивачка пропрацювала у квітні та травні 2014 року. Її заробітна плата з урахуванням індексації у квітні становила 2600 грн. 36 коп., а у травні 2459 грн.68 коп. Пропрацювала позивачка у ці місяці 24 дні. Таким чином, середньоденний її заробіток становить 210 грн.84 коп. (2600 грн.36 коп. + 2459 грн.68 коп. = 5060 грн.04 коп. : 24 дні).

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 23 жовтня 2015 року становить 61 565 грн.28 коп. (210 грн.84 коп. х 292 робочі дні).

Таким чином, рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зміні.

З відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто 36 666 грн. 71 коп. заборгованості по заробітній платі та 61 565 грн.28 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Оскільки рішення суду частково змінене, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає зміні розподіл судового збору.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню 1469 грн.52 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з Державного підприємства Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі у сумі 36 666 грн.71 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 61 565 грн.28 коп.

Стягнути з Державного підприємства Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою на користь держави судовий збір у сумі 1469 грн.52 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: