Справа № 396/616/16-ц
Провадження № 2/396/337/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого Шепетько Володимир Іванович

за участю секретаря Кость А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2015 року підтверджено факт родиних відносин позивача з померлою ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та являється позивачці рідною матір'ю.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, який вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. В даний час позивачка не може отримати спадщину після смерті матері, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, тому нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій, а позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, направивши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, заперечень не має.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини справи.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2015 року (а.с.31) встановлено факт родинних віносин позивача та ОСОБА_2, зокрема, що позивачка по справі доводиться рідною донькою ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.17).

З матеріалів спадкової справи №420/2013 до майна померлої ОСОБА_2 (а.с.39-54) вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом, який бажав успадкувати майно після смерті ОСОБА_2, являється позивачка, саме вона успадкувала земельну ділянку після померлої матері.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в будинку за АДРЕСА_1, що підтверджується копією домової книги (а.с.11-15) та довідкою 04159/00 виданою виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради 29.11.2013 року (а.с.46).

З документів справи вбачається, що вищезазначений будинок побудував ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.19), він доводився рідним батьком померлому ОСОБА_3, що підтверджується актовим записом про народження (а.с.25).

Після смерті ОСОБА_4 прямими спадкоємцями за законом були його дружина ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.21) та син ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.19). Вони проживали разом з померлим ОСОБА_4 на час його смерті, тому в силу ст.549 ЦК УРСР 1963 року прийняли спадщину, але не здійснили її нотаріального оформлення.

Інший син ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с.20), був виписаний з даного будинку ще 15.02.1991 року (до часу смерті ОСОБА_4), а тому за нормами ЦК УРСР 1963 року, спадщину не прийняв.

Померла мати позивачки ОСОБА_2 доводилась померлому ОСОБА_3 дружиною, тому являється спадкоємецею за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, але за життя також не здійснила нотаріального оформлення спадщини.

Факт належності ОСОБА_4 будинку АДРЕСА_1 підтверджується Архівною довідкою №К-148/1/0/1/04-28 від 19.12.2014 року (а.с.29), з якої вбачається, що у документах архівного фонду "Колгоспу"Комунар" у протоколах загальних зборів уповноважених членів колгоспу за 1953 рік ОСОБА_4 наділено присадибну ділянку 0,06 га для будівництва хати. також в матеріалах справи мається технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.8-10) та домова книга за цим же адресом (а.с.11-15).

На даний час змінено назву вулиці з "АДРЕСА_1" на "АДРЕСА_1", а тому будинок розташований за АДРЕСА_1, що підтверджується (а.с.24, 32).

У 50-х роках питання набуття права власності регулювалось укзом президії ВР СРСР від 26.08.1948 року "Про право на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" та Постановою ради міністрів СРСР від 26.08.1948 року "Про право на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які передбачали підставу виникнення у громадян права власності на житловий будинок сам факт збудування ними будинку з додержанням вимог цих актів. Діючі на той час положення не пов'язували виникнення права власності на житловий будин із проведенням його реєстрації.

Оскільки на час будівництва спірного будинку чинним на той час законодавством не було передбачено обов'язкової реєстрації права власності в Реєстрі прав власності в органах БТІ. Така реєстрація була введена в дію в 90-х роках, але строку до якого повинно бути здійснено таку реєстрацію законом не передбачено.

Право власності на збудоване, до набрання чинності ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", нерухоме майно набувається в порядку, який існував на ча його спорудження.

Отже право власності на спірний будинок ОСОБА_4 набув після закінчення його будівництва відповідно до вимог діючого на той час законодавства, а тому не реєстрував його в органах БТІ і відповідно свідоцтво про право власності на житловий будинок відсутнє, що позбавляє позивачку отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 30).

Як роз'яснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Згідно до пункту 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р., зареєстрованого в МУЮ 22.02.2012 р. за № 282/20595), якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п.2 ст.1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту реєстрації цього майна, тому право власності на майно, на яке судом визнається право на спадщину за позивачем може бути визнане після реєстрації в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Відповідно вимог ст.ст. 25,346,328 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності майна на яке не була проведена реєстрація і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визнання права власності майна попередньому власнику та його спадкоємцям вирішується судом.

За змістом статі 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач як спадкоємець першої черги не може прийняти спадщину, так як відсутнє Свідоцтва про право власності на житло на ім'я особи, яка померла не видається.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1297 ЦК України,спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Так як інших осіб, які бажали успадкувати майно не встановлено, що підтверджується копією спадкової справи та інформацієюю із спадкового реєстру заповітів, а також підтверджує та не викликає у суду сумніву, щодо права на будинок в порядку спадкування за позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку , що позовні вимоги є законними, підтвердженими, а отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, ст.ст. 25,346,328,392,1261,1262,1296,1297,1299 ЦК України, ст.549 ЦК УРСР 1963 року,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1, після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: В. І. Шепетько