Справа № 727/9490/15-ц
Провадження № 2/727/10/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2016 року. Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: головуючого судді - Кирилюк Л.К.
при секретарі - Веселому С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -
В С Т А Н О В И В :
В грудні 2015 року позивач військовий прокурор Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги, до відповідача ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.
Посилався на те, що військова частина НОМЕР_1 є органом військового управління в системі Збройних Сил України, має самостійний баланс та печатку, є юридичною особою. Командир військової частини НОМЕР_1 несе повну відповідальність перед органом управління майном Міністерством оборони України за стан та діяльність переданого йому військового майна, його схоронністю та ефективністю, використання закріпленої за частиною державною технікою.
Військовий прокурор Чернівецького гарнізону діє згідно п.2 ст.121 Конституції України та звертається до суду в інтересах військової частини НОМЕР_1 , оскільки не відшкодування збитків, заподіяних військовій частині, завдає шкоду державі та порушує її інтереси.
Військова частина НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), що знаходиться по АДРЕСА_1 , є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 , яка розташована по АДРЕСА_2 .
З 25 лютого 2014 року ОСОБА_2 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , а в подальшому у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) на посаді кулеметника 2 відділення 2 взводу 1 аеромобільно-десантної роти у військовому званні «солдат», його зараховано до списків частини всіх видів забезпечення.
Однак відповідач, маючи на меті ухилитись від військової служби, 30 вересня 2014 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 та проводив час на власний розсуд до грудня 2014 року. Самовільно залишивши військову частину НОМЕР_2 , він продовжував отримувати грошове забезпечення до грудня 2014 року відповідно до витягу із роздавальних відомостей за 2014 рік військової частини.
Враховуючи положення п.34.4 розділу ХХХІV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 260 від 11 червня 2008 року, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Відповідно до ст.ст.1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Відповідачем незаконно використовуються грошові кошти, надмірно виплачені йому частиною в рахунок грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди частині і підлягає відшкодуванню у встановленому порядку.
З врахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 безпідставно отримані кошти в сумі 4138 грн. 95 коп.
Представник позивача заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 безпідставно отримані кошти в сумі 4138 грн. 95 коп. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що дійсно з 25 лютого 2014 року він спочатку проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , а в подальшому у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) на посаді кулеметника 2 відділення 2 взводу 1 аеромобільно-десантної роти у військовому званні «солдат». 30 вересня 2014 року він самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 , в зв`язку з чим був засуджений вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 липня 2015 року. Йому було нараховане грошове забезпечення за період з 30 вересня 2014 року в сумі 4138 грн. 95 коп., яку він отримав, однак не повернув. Не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Представник позивача військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності.
Заслухавши пояснення представника позивача військового прокурора Чернівецького гарнізону, відповідача ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, суд вважає, що зменшені позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 25 лютого 2014 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , а в подальшому у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) на посаді кулеметника 2 відділення 2 взводу 1 аеромобільно-десантної роти у військовому званні «солдат». Його зараховано до списків частини всіх видів забезпечення. Військова частина НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст.ст.131, 216 статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Однак в порушення цих вимог статуту відповідач ОСОБА_2 з метою ухилення від військової служби 30 вересня 2014 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 і за місцем проходження військової служби був відсутній до 30 червня 2015 року, за що був засуджений вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 07 липня 2015 року за ст.407 ч.3 КК України до штрафу (копія вироку на а.с.8-9).
Відповідно до п.34.4 розділу ХХХІV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 260 від 11 червня 2008 року, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Згідно ст.ст.1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Відносно цих вимог судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 було нараховане грошове забезпечення в період його відсутності на військовій службі з 30 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року в сумі 4138 грн. 95 коп., що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 за № 1494 від 04 грудня 2015 року (а.с.33), дані кошти він отримав та не повернув, що визнав в судовому засіданні. Відповідачем незаконно використані грошові кошти, надмірно виплачені йому частиною в рахунок грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди частині і підлягає відшкодуванню у встановленому порядку.
Таким чином, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 безпідставно отримані ним кошти в сумі 4138 грн. 95 коп., задовольнивши повністю зменшені позовні вимоги.
Оскільки позивачами не сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду в сумі 1218 грн., а позовні вимоги задоволено повністю, то згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України.
На підставі викладеного, ст.121 Конституції України, ст.ст.1212, 1213 ЦК України, ст.ст.23, 24 Закону України «Про прокуратуру», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 88 ч.3 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Змінені позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1218 гривень.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом десяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ Л.К.КИРИЛЮК