Провадження №2/761/1645/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

26 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Козак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з вимогами про скасування арешту та заборону відчуження з будь-якого майна, що належить на праві власності позивачу, накладеного на підставі постанови відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі м. Києва від 15 травня 2003 року майна, що належить позивачу. Крім того, просив виключити АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в травні 2015 року батько позивача ОСОБА_3 як власник 1/5 частини АДРЕСА_1, звернувся до нотаріальної контори для укладання договору дарування вказаної частки нерухомого майна. Однак, він зіткнувся з неможливістю відчужити вказане майно у зв»язку із накладенням на це майно арешту згідно постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 15.05.2003 року. Позивач звертався до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із заявою про зняття арешту з майна, що належить йому на праві власності, оскільки ще в 2006 році він за відповідним виконавчим листом виконав рішення суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу та сплатив виконавчий збір і виконавче провадження закінчено у зв»язку із його виконанням. Однак йому було відмовлено, посилаючись на те, що виконавче провадження по справі знищено. В зв'язку із наведеними обставинами, позивач змушений звернутись із даним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Надаві згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки на час розгляду справи суд не повідомили.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що згідно витягів про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, накладено арешт на АДРЕСА_1, власником якої зазначено гр. ОСОБА_1 перебуває під арештом, відповідно до постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві без номері від 15.03.2003р.

За таких обставин позивач звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із заявою щодо зняття арешту з вказаної квартири.

У відповідь від 02.09.2015 представник ДВС повідомив, що виконавчі документи за 2006рік знищені за закінченням терміну зберігання, у зв»язку із чим зняти арешт з майна, власником якого є ОСОБА_1 неможливо.

Згідно копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження за №306569 серії АА від 15.05.2003 вбачається, що у зв»язку із надходженням до ВДВС виконавчого листа Солом»янського районного суду м. Києва від 9.09.2002 №2-236 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 7868,02 грн. виникла необхідність в процесі виконавчого провадження та у відповідності до ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на все майно боржника.

Разом із тим, постановою ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві №20/16 від 30.06.2006 р. встановлено, що боржник ОСОБА_1 борг в сумі 7868,02 грн. ОСОБА_2 сплатив. Виконавчий збір в розмірі 393,40 грн. стягнуто, а тому на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-236 виданого 9.09.2002 Солом»янського районного суду м. києва боргу у розмірі 7868,02 грн. закінчено.

Згідно п.8 ч.2 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Частиною ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На теперішній час, оскільки документи виконавчого провадження по даній справі знищені, але їх належним чином завірені копії, які були направлені ВДВС сторонам виконавчого провадження, дають можливість встановити обставини винесення постанови державним виконавцем про закінчення виконавчого провадження на підставі яких було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1

Разом із тим, позовні вимоги про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження та арешт квартири АДРЕСА_1, - задоволенню не підлягають, оскільки порушене право позивача захищено саме шляхом звільнення з-під арешту всього майна яке належить ОСОБА_1, що і передбачає в подальшому звернення до Реєстраційної служби з вимогою виключення вказаного запису про арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна про заборону відчуження та арешт квартири.

Крім того, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві наразі не порушувала будь яких прав позивача з цього приводу, оскільки не відмовляла у встановленому порядку позивачу у його вимогах, тому позовні вимоги до вказаного відповідача є передчасними.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти судові витрати на нього.

Керуючись ст.ст. 6, 49, 60 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 15, 39 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 58, 60, 61, 64, 88, 208, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту, накладеного на підставі постанови відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі м. Києва від 15 травня 2003 року майно, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя