АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7661/16 Справа № 199/2361/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Макарова М.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні дитини, визнання часів зустрічей та спілкування з дитиною,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з 03 лютого 2012 року по 20 травня 2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3В, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу донька проживає з матірю, яка чинила перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, що стало причиною його звернення до Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради.

Рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 18 березня 2016 року № 75 «Про призначення днів побачень батьку ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлений графік спілкування ОСОБА_2 з дитиною».

Не зважаючи на рішення виконавчого комітету, ОСОБА_3 відмовляє йому у побаченні з донькою, не дозволяє спілкуватися з дитиною. В свою чергу, він бажає приймати участь у вихованні дитини, вважає, що позитивно впливатиме на процес виховання дитини, а також на подальший життєвий вибір дитини. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування позивача із дитиною спричинить шкоду доньці, не має.

З урахуванням викладеного, просив суд зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди і визначити йому спосіб участі у вихованні дитини: надати йому можливість спілкуватися з дитиною кожну суботу з 10-00 години до понеділка 17-00 години кожної неділі, за його місцем проживання без участі матері; дозволити йому, під час літньої відпустки у літній час, брати з собою дитину з виїздом на літній відпочинок для оздоровлення дитини.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 вересня 2016 року позовні вимоги задоволені частково (а.с.81-85).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду та надати йому можливість спілкуватися з дитиною у спосіб, визначеній у позовній заяві (а.с.89-91).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наданих доказів та наявності у позивача постійної роботи та заробітку і гарантованого положеннями ст.153 СК України права на безперешкодне спілкування зі своєю донькою, тому дійшов до висновку про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, встановив часи спілкування з донькою кожну неділю з 10.00 години до 18.00 години, без присутності матері.

Проте погодитися з рішенням суду першої інстанції в повному обсязі не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони у справі з 03 лютого 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6).

Позивач проживає разом з матірю по вул. Бєлградській у буд. 73 а у м. Дніпропетровську та має окрему кімнату, яка не влаштована для проживання дитини.

Малолітня ОСОБА_4 перебуває під наглядом лікаря нефролога, у звязку з чим потребує постійного лікування та особливого догляду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом положень ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Виходячи з положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ст.ст. 141,159 СК України, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Між сторонами виник спір щодо участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4, яка мешкає разом з матірю ОСОБА_3, окремо від батька, позивача по справі.

Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-Ш зі змінами та доповненнями передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради від 18 березня 2016 року №75 призначено ОСОБА_2 дні побачень з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, кожну неділю з 10-00 години до 18-00 години без присутності матері.

Як вбачається із матеріалів справи й не заперечується сторонами, між сторонами склалися неприязні стосунки, які позбавляють можливості позивача регулярно спілкуватись з дитиною, оскільки відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

В ч.1 ст. 159 Сімейного кодексу України зазначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

З аналізу норм ст.ст. 158, 159 Сімейного кодексу України вбачається, що рішення органу опіки та піклування з цього питання є обовязковим, як і обовязковим є дотримання порядку щодо участі у вихованні дитини, який визначено цими статтями.

Виходячи з рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини, встановлених обставин, які свідчать про те, що відповідач чинить позивачу перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині зобовязання відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини.

Враховуючи, що відвідування батька малолітньою дитиною за місцем його мешкання не може бути психотравмуючим фактором, враховуючи відсутність порозуміння між батьками в питаннях виховання дитини, колегія суддів вважає, що визначення місця і часу спілкування позивача з неповнолітньою дитиною в присутності матері дитини буде провокувати нові сварки на очах у дитини, що в свою чергу приведе до негативних наслідків. У звязку з чим, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку визначивши порядок спілкування позивача з донькою без присутності матері дитини, відповідача у справі.

За таких обставин, висновок суду про задоволення позову в цій частині є правильним, проте суд першої, визначаючи порядок спілкування позивача з малолітньою донькою, надав час на спілкування з 10.00 години до 18.00 години кожної неділі, не взяв до уваги малолітній вік дитини, її інтереси, та той факт, що тривалі зустрічі батька з донькою у даний час є недоцільним для виховання, враховуючи психоемоційний стан дитини, який у теперішній час ще не адаптований до факту розлучення батьків, а тому рішення в частині задоволення позовних вимог підлягає зміні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що рішення суду в частині зустрічі позивача з дитиною у будні дні, як зазначено ним до понеділка, будуть порушувати розпорядок дня та усталений спосіб життя дитини, може призвести до негативних наслідків, оскільки дитина у віці 4-х років має особисту прихильність до матері та може важко переносити розлуку з нею.

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню як передчасно подані вимоги про надання дозволу під час літньої відпустки брати з собою дитину з виїздом для оздоровлення.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного порядку спілкування ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити наступний порядок спілкування, надавши йому право спілкуватися з малолітньою дитиною кожні вихідні дні з 11 години до 17 години, без участі матері.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 вересня 2016 року в частині встановлення порядку зустрічі та участі батька у вихованні малолітньої дитини, яка проживає окремо від нього, змінити.

Надати право ОСОБА_2 спілкуватися з його малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожні вихідні дні з 11 години до 17 години без участі матері ОСОБА_3.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_5

ОСОБА_6