Справа № 172/154/16-ц
Провадження № 2/172/228/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2016 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Філіппова Є.Є.

секретаря Лукяненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка за відсутності сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 10187грн.00коп.,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що 06.05.2005 року між позивачем та відповідачкою був укладений Договір №DNH4KP93600253, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3068грн.78коп. ОСОБА_2 особистим підписом в заяві підтвердила свою згоду на те, що вона попередньо ознайомлена та погодилася з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були їй надані у письмовій формі, отримала повну інформацію про умови кредитування та підписана нею заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачкою кредитний договір. Так, умовами Договору №DNH4KP93600253 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 3068грн.78коп. на строк 06.05.2005 року по 06.11.2009 року включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 21 по 28 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 111,06грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобовязався повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов . При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідачка взяті на себе зобовязання за договором належним чином на сьогодні не виконала, у звязку з чим, розмір простроченої заборгованості ОСОБА_2 по кредиту перед ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до детального розрахунку станом на 03.02.2016 року складає 2790грн.96коп.В пунктах 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач підписуючи Договір (заяву) №DNH4KP93600253, визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п.4.1,4.2 даних Умов та Тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.Отже, датою 06.11.2009 року в Договорі (заяві) №DNH4KP93600253 саме визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання відповідачкою своїх грошових зобовязань за договором та припинення зобов'язань в цілому. Відповідно до п.п. 4.1, 4.7 Умов, за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у Заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені у Заяві й п.3.2.2 Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Отримані відповідачкою кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи що Договір (Заява) №DNH4KP93600253 не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав визначених ст. ст. 599. 651. 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Виходячи з вищенаведеного, ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку та стягнути з боржника на користь Банку суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період відповідний загальному терміну позовної давності.

Так, строк прострочення за тілом кредиту за період 03.02.2011 року по 03.02.2016 року становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 2790,96 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,2 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 2790,96 грн. х 0,2 % х 1825 днів прострочення/100= 10187,00 грн.

Просили стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість по відсоткам за договором №DNH4KP93600253 від 06.05.2005 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 03.02.2011 року по 03.02.2016 року у розмірі 10187грн.00коп. та понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 1378грн.00коп.

Відповідачкою ОСОБА_2 були подані заперечення з яких вбачається, що позовні вона вимоги не визнає повністю так як Умовами та Правилами надання банківських послуг, встановлені вимоги щодо необхідності здійснення щомісячного платежу, який включає плату за користуванням кредиту, передбачену тарифами, та частину заборгованості по кредиту. З розрахунку заборгованості, який надав позивач, нею припинено виконання зобов'язань з погашення кредиту з 21.08.2006 року, у той час, як з вимогами про стягнення заборгованості за відсотками позивач звернувся лише, у травні 2016 року, включивши до позовних вимог заборговану суму за межами позовної давності. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до Умов визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а саме 28.09.2006 року, з 29.09.2006 року розпочався перебіг строку позовної давності, який закінчився 29 вересня 2009 року. Отже, 3-х річний строк позовної давності для захисту майнових інтересів позивача минув. Крім того, позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу строку позовної давності, який він не просить поновити і не наводить причин поважності пропуску такого строку. Тому, вимоги позивача є безпідставними, не обґрунтованими і суперечать діючому законодавству. Просила суд відмовити позивачу в позовних вимогах за спливом позовної давності(а.с.22-23).

В судове засідання представник позивача за довіреністю, не зявився. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує(а.с.29).

Відповідачка в судове засідання не зявилася. Письмово просила справу розглядати за її відсутності, відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом позовної давності(а.с.32).

На підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197ЦПК України справа слухається у відсутність сторін, без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.05.2005 року між позивачем та відповідачкою був укладений Договір №DNH4KP93600253, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3068грн.78коп. ОСОБА_2 особистим підписом в заяві підтвердила свою згоду на те, що вона попередньо ознайомлена та погодилася з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були їй надані у письмовій формі, отримала повну інформацію про умови кредитування та підписана нею заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачкою кредитний договір. Так, умовами Договору №DNH4KP93600253 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 3068грн.78коп. на строк 06.05.2005 року по 06.11.2009 року включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 21 по 28 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 111,06грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобовязався повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов . При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Таким чином, сторони встановили як кінцевий строк повернення кредиту 06.11.2009 року так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, тобто умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця зазначеного, як кінцевий строк повернення кредиту.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідачка ОСОБА_2 неналежно виконувала умови кредитного договору №DNH4KP93600253 від 06.05.2005 року, внаслідок чого строк прострочення за тілом кредиту за період 03.02.2011 року по 03.02.2016 року становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 2790,96 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,2 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 2790,96 грн. х 0,2 % х 1825 днів прострочення/100= 10187,00 грн.

Зі змісту заяви позичальника №DNH4KP93600253 від 06.05.2006 року вбачається, що ОСОБА_2 ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та погоджується з ними.

У п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які додані позивачем до позовної заяви, установлено позовну давність по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором тривалістю у 5 років.

Відповідачка ОСОБА_2 у своїх запереченнях на позовну заяву вказала, що 3-х річний строк позовної давності для захисту майнових інтересів позивача минув. Позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу строку позовної давності, який він не просить поновити і не наводить причин поважності пропуску такого строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не містять підпису ОСОБА_2 При цьому, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору №DNH4KP93600253 від 06.05.2006 року діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, і що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності саме в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Крім того, у заяві позичальника від 06 травня 2006 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

У звязку із цим такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 06 травня 2005 року.

Саме до цього зводиться правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року справа №6-16цс15, яка відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України, є обов»язковою для всіх судів України.

Отже, в даному випадку слід виходити із загального строку позовної давності у три роки.

При цьому, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що цей строк було ним пропущено з поважних причин.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KP93600253 від 06.05.2006 року в розмірі 10187грн.00коп., слід відмовити в зв»язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦК України, ст.ст.253, 256-259, 261, 526, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в позові Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 10187грн.00коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської через Васильківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Філіппов Є.Є.