РІШЕННЯ

Іменем України

04.02.2016 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

Головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю прокурора Франківського району м. Львова (Львівська місцева прокуратура №3), третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, органу опіки та піклування Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та визначення місця її проживання, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась із позовом до відповідача про відібрання малолітньої дитини та визначення місця її проживання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період перебування у шлюбі із відповідачем ОСОБА_2, у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 У сім'ї, окрім малолітньої ОСОБА_4 виховується іще одна дитина, неповнолітній син позивача від попереднього шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 липня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач покинув сім'ю та поселився до помешкання своєї матері, ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2. Діти залишились проживати спільно з матір'ю в квартирі АДРЕСА_1. Зазначила, що дійсно на даний час між нею та ОСОБА_2 виник спір з приводу місця проживання дитини, оскільки відповідач 23 жовтня 2013 року забрав малолітню доньку з дошкільного закладу та самовільно забрав її до себе. Вказує, що розпорядженням Франківської районної адміністрації ЛМР від 25.09.2014р. за №447 їй було встановлено дні та години зустрічей з малолітньою донькою, однак відповідач постійно чинить їй перешкоди у побаченні та спілкуванні з дитиною. З приводу цього вона неодноразово зверталась у різні компетентні органи. Зазначила, що дитина повинна проживати із нею, оскільки саме вона як матір, здатна забезпечити їй усі необхідні умови для її безпечного та повноцінного розвитку і виховання. Вказала, що вона забезпечена житлом належної якості, має постійне місце праці та стабільний дохід. Просить відібрати малолітню ОСОБА_4 у батька ОСОБА_2 та передати їй на виховання, встановити постійне місце проживання малолітньої ОСОБА_4 за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, вказала, що відповідач не зважаючи на розпорядженням Франківської районної адміністрації ЛМР від 25.09.2014р. за №447 чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задоволити.

Відповідач подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування позову посилався на те, що перебував у шлюбі з ОСОБА_1 з 22.07.2006 р. до 31.07.2013 року, від якого мають малолітню дочку ОСОБА_4. Згідно рішення Залізничного районного м. Львова від 06.12.2011 року усиновив сина ОСОБА_1 від попереднього шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати ОСОБА_1 За домовленістю з нею постійно допомагав утримувати дитину і піклувався про неї, брав участь у її вихованні, тривалими періодами дитина проживала разом з ним. Вказує, що в кінці вересня - жовтня 2013 року почав зауважувати дивні зміни у поведінці доньки, вона ховалася в шафі, залазила під стіл, скаржилась на болі в низу живота. Після консультації в психотерапевта, зрозумів, що відносно доньки мали місце сексуальні домагання зі сторони сина ОСОБА_1 ОСОБА_5. У зв'язку з чим був вимушений забрати доньку до себе, про що повідомив дитячий заклад, який відвідували дочка, ОСОБА_1 та орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради. Згоди з ОСОБА_1 щодо місця проживання дитини і передачі її під його піклування не досягнуто. Вважає, що перебування доньки в сім'ї ОСОБА_1 негативно впливає на психологічний стан, виховання, розвиток, здоров'я та безпеку життя. Зазначив, що забезпечений житлом і має можливість забезпечити належні умови виховання та розвитку дитини, а тому просить позов задоволити. Крім цього, бере на себе зобов'язання надавати можливість ОСОБА_1 частково брати участь у вихованні доньки, безперешкодно спілкуватись з нею. Просить зустрічний позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився.

Представник відповідача в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, підтримав зустрічний позов про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком ОСОБА_2 Вважає, що ОСОБА_1 жодним чином не може забезпечити належне виховання дитини та її матеріальне забезпечення. Крім цього, згідно з висновком органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР від 15.05.2014 року № 35-1405 визначено доцільним проживання малолітньої ОСОБА_4 із батьком.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, в судовому засіданні первісний позов заперечив, зустрічний позов підтримав, суду пояснив, що дійсно між сторонами існує спір з приводу місця проживання спільної малолітньої дитини ОСОБА_4. Розпорядженням Франківської районної адміністрації ЛМР від 25.09.2014р. №447 ОСОБА_1 було встановлено дні та години зустрічей з малолітньою донькою. Просив визначити місце проживання дитини разом із батьком.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, хоч належно повідомлений про час та місце слухання справи. Тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні первісний позов підтримав, зустрічний позов заперечив. Вказав, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. Просив визначити місце проживання дитини разом із матір'ю.

Експерт ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що впродовж останнього часу мати дитини ОСОБА_1 не приймала активної участі у вихованні малолітньої доньки. У вихованні малолітньої ОСОБА_4 батьком наявний позитивний психологічний вплив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, яка працює вихователем у дитячому садку пояснила, що мати ОСОБА_1 відповідально ставиться до батьківських обов'язків, дитина ОСОБА_4 вихована, доглянута. В неї були хороші відносини з братом ОСОБА_5. 23 жовтня 2013 року батько дитини ОСОБА_2 забрав малолітню доньку з дитячому садка, на телефонні дзвінки відповідав, що дитина захворіла. ОСОБА_4 дитячий садок не відвідує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, яка працює з позивачем пояснила, що відповідач ОСОБА_2 погрожував забрати дітей у ОСОБА_1, якщо вона не віддасть за нього борги. Здавав речі в ломбард, за борги був змушений продати квартиру діда. Вказала, що відповідач чинить ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12, яка була нянею ОСОБА_4, вказала, що позивач ОСОБА_1 належно доглядала дітей. Саша добре ставився до сестри ОСОБА_4. Хороші відносини між ОСОБА_5 та малолітньою ОСОБА_4 підтвердила ОСОБА_14, яка являється хресною матір'ю ОСОБА_5.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15, яка являється хресною матір'ю ОСОБА_4 вказала, що в подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникали конфлікти через фінансові проблеми ОСОБА_2 Вказані обстанини підтвердив свідок ОСОБА_16, який являється батьком позивача ОСОБА_1, окрім цього пояснив, що відповідач ОСОБА_2 не хотів працювати, позивач гроші в банку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою відповідачаОСОБА_2 повідомила, що малолітня ОСОБА_4 проживає в квартирі АДРЕСА_2 разом з батьком, бабцею та тіткою. Дівчинка доглянута, весела.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка являється матір'ю відповідача, пояснила, що коли її син забрав дитину з садка, вона погано говорила. Зараз дитина добре розвинена та знаходиться на її утриманні та сина ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, думку прокурора, експерта, покази свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що в первісний позов підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно з копією свідоцтва про народження батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, являються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.10).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.07.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.22).

В судовому засіданні встановлено, що з 21.06.2013 року малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала та зареєстрована разом із матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ЛКП «Скнилівок» № 2619 від 30.10.2013р. (а.с.11).

Крім цього, сторонами безспірно визнається, що внаслідок самовільного відібрання дитини, малолітня ОСОБА_3 з 23 жовтня 2013 року проживає разом із батьком ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2.

Як вбачається з довідки ЛКП «Південне» №2818 від 07.11.2013р., батько дитини ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_2. (а.с. 44).

Судом встановлено, що між сторонами існує конфлікт з приводу місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується численними зверненнями кожної із сторін в правоохоронні органи та орган опіки та піклування, наявними у матеріалах справи.

Розпорядженням Франківської районної адміністрації ЛМР від 25.09.2014р. за №447 ОСОБА_1 було встановлено дні та години зустрічей з малолітньою донькою, ОСОБА_4: щопонеділка та щосереди з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; у другу та четверту неділю місяця з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; вказані зустрічі можуть відбуватись лише у присутності батька дитини - ОСОБА_2. Розпорядженням Франківської районної адміністрації ЛМР від 10.07.2015р. за №326 внесено зміни до розпорядження Франківської районної адміністрації ЛМР від 25.09.2014р. №447, виключено положення про те, що зустрічі можуть відбуватись лише у присутності батька дитини ОСОБА_2

Разом з тим, з заяв ОСОБА_1 від 01.09.2014р., 25.11.2014р., 03.12.2014р., 16.12.2014р., 23.12.2014р.,14.05.2015р., 09.10.2015р. адресованих органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради вбачається, що батько дитини ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у зустрічах та спілкуванні з донькою. Вказане підтверджується долученим до матеріалів справи диском з відеозаписами візитів матері ОСОБА_1 впродовж вересня-жовтня 2015р. за адресою проживання її доньки ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В судовому засіданні встановлено, що після розірванню шлюбу між сторонами дитина залишилася проживати із позивачем. Разом з тим, 23.10.2013 року відповідач забрав малолітню дочку ОСОБА_4 з дошкільного закладу та залишив її проживати у себе в квартирі АДРЕСА_2.

З 25 жовтня 2013р. малолітня ОСОБА_4 дошкільний навчальний заклад ясла-садок №75 не відвідує, що вбачається з відповіді №134 від 17.12.2013р. (а.с. 23).

Як вбачається, із акту обстеження житлових умов позивача ОСОБА_1 (а.с. 14) від 05.11.2013 року у квартирі АДРЕСА_1 створено належні умови для виховання та розвитку дитини. Квартира складається з трьох кімнат, кухні з вигодами. У квартирі зроблений сучасний ремонт, кімнати омебльовані, в квартирі прибрано та чисто.

З довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_1 працює у СПД ФО ОСОБА_17 на посаді продавця-консультанта, нарахована заробітна плата за липень-жовтень 2013р. склала 4 600 грн. (а.с. 16). По місцю праці характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою (а.с.25).

Згідно із постановою про закриття кримінального провадження від 28.01.2014 року (а.с.114-116) 25 жовтня 2013 року із заявою у Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області звернувся ОСОБА_2, який просив перевірити факт скарг його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно нанесення їй зі сторони звідного брата ОСОБА_5, 2001 р.н. тілесних ушкоджень. Як вбачається із постанови від 28.01.2014 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003325 від 25.10.2013р., закрито у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Таким чином, твердження відповідача про сексуальні домагання зі сторони сина ОСОБА_1 ОСОБА_5 не підтверджені належними та допустимими доказами.

З висновку судово-психіатричної експертизи №2652 від 03.12.2014р. вбачається, що малолітня ОСОБА_4 має психологічну сумісність з матір'ю ОСОБА_18 та батьком ОСОБА_2 ОСОБА_18 здатна до підтримування позитивного психоемоційного зв'язку з дитиною та позитивно впливати на особистісний розвиток малолітньої.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

З врахуванням вищенаведеного, суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.05.2014 року № 35-1405 (а.с. 220) в якому орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком. Окрім цього, суд зазначає про те, що у даній справі матір ОСОБА_1 має належні житлово-побутові умови для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку, постійне місце праці за яким позитивно характеризується, стабільний дохід, який є достатнім для утримання дитини, піклування про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток. Суд приходить до переконання про те, що слід відібрати малолітню ОСОБА_4 у батька ОСОБА_2 й передати матері ОСОБА_1 та місце проживання дитини необхідно визначити з її матір'ю за місцем її проживання. У зв'язку із чим первісний позов слід задоволити частково, зустрічний позов до задоволення не підлягає.

Крім цього, виходячи із інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Тому вимоги позивача про передання матері на виховання дитини до задоволенняне підлягають.

У статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 15 цього ж Закону вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Частиною 2 ст.159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

А тому не залежно від того, з ким рішенням суду визначено місце проживання дитини, обом сторонам слід не чинячи один одному перешкод у виконанні свого обов'язку, дбаючи насамперед про добробут дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створюючи належні умови для розвитку її природних здібностей, поважаючи гідність дитини, готуючи її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки суд задовольняє позов на користь позивача ОСОБА_1, а тому слід стягнути з іншої сторони на її користь усі понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала.

Керуючись ст.ст. 141, 157, 160, 161 СК України, принципом 6 Декларації прав дитини 1959 року, ст.ст. 10,11, 60,208-209,212-215,218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволити частково.

Відібрати малолітню ОСОБА_4 у батька ОСОБА_2 й передати матері ОСОБА_1.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 за місцем проживання матері ОСОБА_1 - за адресою АДРЕСА_1.

Допустити негайне виконання рішення суду про відібрання дитини у ОСОБА_2 та передачі її матері - ОСОБА_1 відповідно до ст.367 ЦПК України.

В решті позовних вимог відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229 грн. 40 коп. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Дзеньдзюра С.М.