АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/1866/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1197/16Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І.І. Доповідач ап. інст. Буленко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленка О.О.,

Суддів:Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі : Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:Кобеляцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні спільною прибудинковою територією та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною територією,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому зазначає, що вона є власницею квартири № 2 в будинку АДРЕСА_1. Будинок має спільну прибудинкову територію, яка знаходиться у спільній власності всіх мешканців даного будинку. Відповідачка без згоди інших власників, на спільній прибудинковій території встановила паркан, який перешкоджає доступ до об'єктів, що знаходяться на території двору, а саме до бювету, розташованого в дворі будинку, здійснювати ремонт та обслуговування стін будівлі та перешкоджає доступу сонячного світла до кімнат через вікна. Крім цього, через встановлений паркан, у випадку пожежі, пожежники не матимуть можливості виконати свої обов'язки. Враховуючи вище викладене, прохає суд зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати незаконно зведений паркан на при будинковій території та не чинити перешкод в користуванні спільної сумісної власності.

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій вказує, що вона є власницею квартири №1 в будинку АДРЕСА_1. Будинок має спільну прибудинкову територію, дозвіл на поділ якої не надає ОСОБА_2 однак не зважаючи на це остання, без дозволу інших співмешканців будинку, встановила на території, якою вона користується, паркан, та побудувала вигрібну яму (септик), які перешкоджають доступу до об'єктів, що знаходяться на території двору та не дають можливості обслуговувати домоволодіння і вільно пересуватись по спільній території, а тому прохає суд зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати незаконно зведений паркан, ліквідувати вигрібну яму та не чинити перешкод у користуванні спільною сумісною власністю.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимог7 ОСОБА_3 - відмовлено.

З рішенням суду не погодилася позивачка за первісним позовом та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні її позовних вимог та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

При цьому ОСОБА_2зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_3 здійснила будівництво нового паркану без згоди інших співвласників багатоквартирного будинку. Даний паркан відрізняється від старого, він є значно вищим, його висота складає 2,25 м., з бетонним фундаментом висотою 0.45 м, та є таким, що перешкоджає їй обслуговувати власну частину будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_2, остання оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні її позовних вимог, в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 рішення суду не оскаржується, тому колегія суддів не переглядає рішення місцевого суду в даній частині.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне її відхилити за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний паркан, був збудований ОСОБА_3 на місці старого дерев'яного паркану, який існував до набуття ОСОБА_2 права власності на частину будинку. Крім того, суд першої інстанції постановлюючи оспорювань рішення, прийшов до висновку, що позивачкою не доведено, що спірний паркан створює їй перешкоди у користуванні спільною прибудинковою територією.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечувалося сторонами у справі , що співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

ОСОБА_2 є власником квартири № 2 в будинку АДРЕСА_1 згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 листопада 2005 року (а.с.6). В свою чергу,як встановлено судом , в даній квартирі позивач не проживає, остання мешкає за адресою : АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 є власником квартири №3 2 в будинку АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом 26 травня 1995 року.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 29.12.2011 № 389 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо визначення при будинкових терто-рій багатоквартирних будинків" було затверджено Методичні рекомендації щодо визначення при будинкових територій багатоквартирних будинків, згідно яких прибудинкова територія-територія навколо багатоквартирного будинку, що визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Як вбачається з листа Кобеляцької міської ради за № 02-19/722 від 22.12.2015 року земельна ділянка по АДРЕСА_3 є комунальною власністю (а.с.80).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав » судам роз'яснено, що, застосовуючи положення ст. 391 ЦК України , відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень ст. ст. 391 , 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (ст. ст. 57 -59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Із акту обстеження від 28.07.2015 року, проведеного комісією міської ради, вбачається, що під час проведення обстеження двору загального користування встановлено, на час його проведення, зі сторони розташування квартири ОСОБА_3, чоловік останньої, веде будівництво паркану. Паркан будується на місці, де був старий дерев`яний паркан. Крім цього встановлено, що частина земельної при будинкової території, яка прилягає до квартири ОСОБА_2 також самовільно огороджена бетонним парканром з двох сторін, а зі сторони квартири ОСОБА_3 дерев`яним парканом. Інформація про розподіл між співвласниками квартир при будинкової території відсутня (а.с.15).

Із акту обстеження двору загального користування по АДРЕСА_3 від 07.10.2015 року вбачається, що у багатоквартирному житловому будинку існує чотири квартири. Даний двір загороджений огорожами співвласників даного будинку на власний розсуд, по фактичному землекористуванні. У дворі знаходиться самовільно побудована вигрібна яма (септік) на відстані 6,80 м. від квартири ОСОБА_2та 4,50 м. до квартири ОСОБА_4 ОСОБА_2 в середині при будинкової території встановлено бетонну огорожу, яка відділяє її квартиру з територією до її квартири від інших квартир. В середині прибудинкової території встановлені також металеві та інші огорожі, влаштовані іншими власниками квартир (а.с.48).

Щодо твердження ОСОБА_2 того, що встановлений відповідачкою паркан не дає доступу до сонячного світла, то із вище вказаних фототаблиць вбачається, що відстань від паркану до вікна квартири № 2 становить 2 метри та не є перешкодою до доступу світла до квартири та входу на горище будинку (а.с. 112,114).

Крім того, пунктом 3.25* ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджені Наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 року №44 передбачена відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни не менше 1, 0 м. для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту при плануванні і забудові міських і сільських поселень.

Також,як встановлено судом першої інстанції, бювет, доступ до якого перешкоджає встановлений паркан відповідачкою, демонтований близько п'яти років тому, а тому посилання позивачки на цю обставину є безпідставними

Більше того, позивачкою не доведено наявність пожежної небезпеки через самовільно встановлений паркан ОСОБА_3

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, спірний паркан був збудований на місці старого дерев'яного паркану, інші співвласники будинку не заперечували щодо заміни старого паркану на новий, а також те, що позивачкою не доведено, що даний паркан перешкоджає їй користуватися спільною прибудинковою територією, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

З врахуванням колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, і закон який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : О.О. Буленко

Судді: С.М.Бондаревська Л.М. Омельченко