Справа № 125/751/16-ц Провадження № 22-ц/772/3154/2016Головуючий в суді першої інстанції Переверзєв С. В.
Категорія 19 Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

при секретарі Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Барської міської ради Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Барської міської ради, визнання недійсним договору про встановлення особистого сервітуту та скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 2 серпня 2016 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та просила: визнати незаконним та скасувати рішення 56 сесії Барської міської ради 6 скликання від 28 листопада 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянці ОСОБА_3.»; визнати недійсним договір про встановлення особистого сервітуту, укладеного 3 грудня 2014 року між Барською міською радою та громадянкою ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію права користування земельною ділянкою громадянки ОСОБА_4 на умовах сервітуту, проведену Реєстраційною службою Барського району управління юстиції Вінницької області 27 жовтня 2015 року за номером 11767042.

Позовні вимоги мотивовано тим, шо вказаним вище рішенням Барської міської ради було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для оформлення права земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0060 га, № НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1, для провадження комерційної діяльності. Цим же рішенням дану земельну ділянку надано ОСОБА_3 на умовах земельного сервітуту терміном на 3 роки, за рахунок земель житлової та громадської забудови міста. На виконання цього рішення Барської міської ради із ОСОБА_3 було укладено договір про встановлення особистого сервітуту.

ОСОБА_2 вважає, що вказане рішення Барської міської ради прийнято з порушенням норм матеріального права, зокрема, Закону України «Про оренду землі», Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, оскільки згідно вимог законодавства вказана земельна ділянка могла бути надана виключно в оренду і на конкурентних засадах (земельних торгах). Позивач зазначила, що прийнятим рішенням грубо порушено її права на участь у проведенні аукціону щодо права на оренду зазначеної вище земельної ділянки.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 2 серпня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріально та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 28.11.2014 року рішенням 56 сесії 6 скликання Барської міської ради, було затверджено ОСОБА_3 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для оформлення права земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0060 га, кадастровий номер НОМЕР_1, по АДРЕСА_1, для провадження комерційної діяльності (а.с. 25). Цим же рішенням надано громадянці ОСОБА_3 вказану земельну ділянку в користування на умовах земельного сервітуту терміном на 3 роки, за рахунок земель житлової та громадської забудови міста.

3 грудня 2014 року, на виконання зазначеного рішення сесії Барської міської ради, між Барською міською радою та ОСОБА_3 було укладено договір про встановлення особистого сервітуту (а.с. 22).

Задовольняючи позовні вимоги, суд, керуючись ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 98 - 100, 123, 124, 127, 128, 135 ЗК України, ст.ст. 203, 215, 216, 401-406 ЦК України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», дійшов висновку про незаконність вказаного рішення Барської міської ради, договору про встановлення особистого сервітуту та, відповідно, його державної реєстрації, оскільки наведеним законодавством встановлено чіткий порядок проведення конкурентних засад передачі земельних ділянок. Натомість Барська міська рада фактично уникнула проведення земельних торгів щодо оренди спірної земельної ділянки і передала її на умовах земельного сервітуту. Однією з умов прийняття вказаного рішення міської ради, а потім і укладення договору про встановлення особистого сервітуту було надання земельної ділянки для провадження комерційної діяльності, але в судовому засіданні представник міської ради пояснив суду, що даний орган виконавчої влади не перевіряв чи являється ОСОБА_3 суб'єктом підприємницької діяльності. Відповідно до довідки № 1991/09 від 1 листопада 2016 року начальника Барського відділення Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_3 з 9 січня 2004 року припинила підприємницьку діяльність і на час прийняття спірного рішення не являлась суб'єктом підприємницької діяльності.

Колегія суддів не погоджується з ухваленим рішенням, оскільки суді дійшов до таких висновків із порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернуться до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

При ухваленні рішення суд, окрім іншого, вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджується, які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин (ст. 214 ЦПК України).

Всупереч наведеним нормам позивачем не доведено тих обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, зокрема не доведено, що її права порушено саме прийняттям та укладенням вказаних вище документів, які вона просила визнати недійсними. Позовна заява не містить підтверджених належними та допустимими доказами обґрунтувань порушення відповідачами прав ОСОБА_2, не встановлені такі обставини і судом.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення в законній силі залишатись не може та підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог із підстав їх недоведеності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Барського районного суду Вінницької області від 2 серпня 2016 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Барської міської ради Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Барської міської ради, визнання недійсним договору про встановлення особистого сервітуту та скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1818 грн. (одна тисяча вісімсот вісімнадцять гривень) 96 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник