У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства "Ярослав Транс", приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2015 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову до приватного підприємства "Ярослав Транс", приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь приватного підприємства "Ярослав Транс" судові витрати по справі витрати на проведення судових транспортно-трасологічної, автотехнічної експертиз в розмірі 3382 грн 50 коп..

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що з показань очевидців ДТП, а також матеріалів справи вбачається, що причиною, внаслідок якої автомобіль ВАЗ розвернуло та поставило передньою частиною перед автомобілем ДАФ послужив поштовх (удар) автомобіля ДАФ у задню частину автомобіля ВАЗ, про що водій ОСОБА_4 замовчує. Тому, саме водій автомобіля ДАФ є винуватцем ДТП.

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 28.08.2013 року закрито провадження у справі у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, суд встановив, що до ДТП призвело порушення правил дорожнього руху, однак у діях ОСОБА_3 ознак цього порушення немає.

Звідси випливає, що порушення правил дорожнього руху, яке призвело до ДТП _______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 557/1630/13-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_5

Провадження № 22-ц/787/244/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_6

вчинив водій ОСОБА_4, оскільки жодні інші транспортні засобі не були учасниками ДТП, яка відбулася 02.06.2013 року.

Додає, що висновком спеціаліста від 12.08.2013 року № 2 підтверджено отримання пошкоджень в лівій частині заднього бампера автомобіля ВАЗ у вигляді слідів ковзання з нашаруванням фарби жовтого кольору (колір кабіни автомобіля ДАФ) від ковзаючого удару правої передньої частини транспортного засобу, виступаючий елемент якого пофарбовано фарбою жовтого кольору.

Судом першої інстанції даний висновок безпідставно не прийнято до уваги.

Із сукупності досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що винуватцем ДТП був водій автомобіля ДАФ ОСОБА_4, розмір завданої шкоди складав 30207,46 грн, цивільну відповідальність ПП "Ярослав-Транс" було застраховано, отже матеріальна шкода повинна була бути стягнута з ПАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна".

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін.

Судом встановлено, що 02 червня 2013 року близько 11 год. на 311 км+450 м. автодороги Київ-Чоп в с. Бабин Гощанського району сталася дорожньо-транспортна подія за участі автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 а також автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4.

На момент ДТП водій ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах з ПП "Ярослав Транс".

Цивільно-правова відповідальність ПП "Ярослав Транс" була застрахована ПАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1088747 від 28.11.2012 року (а.с. 105, т. 1) .

Відносно позивача - водія ОСОБА_3 складено протокол, серії АА2, № 539969 від 02.06.2013 року, про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 1, адміністративні матеріали № 557/1035/13-п).

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 28.08.2013 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрито у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 48-49, т. 1).

Згідно висновку спеціаліста відділу інженерно-технічних та економічних досліджень № 13 науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при управлінні МВС України в Рівненській області від 30.07.2013 року № 2 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 02.06.2013, на момент проведення дослідження складає 30207,46 грн (а.с. 9-12, т. 1).

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Судом першої інстанції вищезазначені положення чинного законодавства залишено поза увагою та зроблено помилковий висновок про те, що вина ОСОБА_4 у скоєнні ДТП підлягає доведенню позивачем.

Разом з тим, як розяснено у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 № 4, саме позивач подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Жодних доказів, які б стверджували, що завдавачем шкоди, у даному випадку, є ОСОБА_4І - водій автомобіля НОМЕР_2 судом не встановлено, а позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що з постанови Гощанського районного суду Рівненської області від 28.08.2013 року вбачається, що порушення правил дорожнього руху, яке призвело до ДТП вчинено ОСОБА_4 не заслуговують на увагу.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У вищезазначеній постанові Гощанського районного суду Рівненської області від 28.08.2013 року встановлено факт настання ДТП, а також відсутність у діях позивача складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Однак, жодних висновків про порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4, що могло б призвести до настання цієї ДТП, постанова суду не містить.

У поясненнях ОСОБА_3, які надані ним працівникам ДАІ одразу після настання ДТП та містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 557/1035/13-п зазначено, що його транспортний засіб з невідомих причин розвернуло в зворотній напрямок, після чого він вдарився в автомобіль, який рухався позаду, після чого перекинувся на дах та вдарився у відбійник. Також у поясненнях ОСОБА_3 зазначено, що претензій до водія ОСОБА_4 він немає (а.с. 5, адміністративні матеріали № 557/1035/13-п).

З наявної у матеріалах справи історії хвороби ОСОБА_3, що складена бригадою екстреної (швидкої) медичної допомоги за наслідком виїзду цієї бригади на місце ДТП вбачається, що свідомість ОСОБА_3 після настання ДТП була ясна, а стан у якому він був залишений задовільний (а.с. 125, т. 1), що спростовує доводи позивача про те, що у звязку з станом здоров'я він не усвідомлював змісту документів, які були оформлені працівниками ДАІ після ДТП та ним підписані.

Доводи апеляційної скарги про те, що наданий позивачем висновок спеціаліста відділу інженерно-технічних та економічних досліджень № 13 науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при управлінні МВС України в Рівненській області від 12.08.2013 року № 2 підтверджує, що автомобіль НОМЕР_4 розвернуло у зворотньому напрямку від його удару автомобілем НОМЕР_5 спростовуються матеріалами справи.

Так, у вищезазначеному висновку вказано, що пошкодження в лівій частині заднього бампера у вигляді слідів ковзання з нашаруванням ЛФП жовтого кольору, які переходять на ліве заднє крило не характерні для пошкоджень, що могли утворитися в результаті контактування з кабіною жовтого кольору вантажного автомобіля в ході роз'їзду транспортних засобів під час, чи після перекидання автомобіля НОМЕР_6, а характерні для пошкоджень, що могли утворитися в результаті ковзаю чого удару правої передньої частини транспортного засобу, виступаючий елемент якого пофарбований фарбою жовтого кольору з лівою задньою частиною заднього бампера автомобіля НОМЕР_6 (а.с. 24, т. 1).

Однак, у описі даних про пошкодження транспортних засобів, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, серії АА 2 № 539969 від 02.06.2013 року зазначено про такі пошкодження транспортного засобу "DAF", д.н.з. НОМЕР_7: деформовано паливний бак; зламано кріплення лівої передньої фари; зламано ліві передні лицювальні елементи кабіни; деформовано передній бампер; пошкоджена ліва дверка кабіни (а.с. 2 зворот, адміністративні матеріали № 557/1035/13-п).

Учасники ДТП - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 особистими підписами підтвердили достовірність даних про пошкодження транспортних засобів.

Зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 у встановленому порядку не подавав.

Таким чином, припущення позивача про те, що пошкодження в лівій частині заднього бампера у вигляді слідів ковзання з нашаруванням ЛФП жовтого кольору характері для пошкоджень, що могли утворитися в результаті ковзаючого удару правої передньої частини транспортного засобу, виступаючий елемент якого пофарбований в жовтий колір суперечать опису даних про пошкодження транспортного засобу "DAF", д.н.з. НОМЕР_7, оскільки згідно такого опису пошкодження даного транспортного засобу локалізуються саме у лівій, а не правій частині транспортного засобу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність будь-яких доказів, які б вказували на те, що ДТП, у звязку з настанням якої було завдано шкоду ОСОБА_3, сталася через неправомірні дії (бездіяльність) ОСОБА_4.

Отже, відсутні підстави для покладення на ПП "Ярослав Транс", згідно вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України, відповідальності за шкоду завдану ОСОБА_3.

Відповідно до ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст. 6 вищезазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Оскільки, у даному випадку, цивільно-правова відповідальність ПП "Ярослав Транс" не настає, то відсутні підстави стверджувати про настання страхового випадку, у звязку з яким ПАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" повинно було б відшкодувати заподіяну ОСОБА_3 шкоду.

Отже, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_3.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Помилка у тлумаченні судом першої інстанції положень ст. 1166 ЦК України, а саме зазначення про обовязок позивача довести вину особи, яка завдала шкоду, в той час, коли у даних правовідносинах діє презумпція вини завдавача шкоди, не призвела до неправильного вирішення спору та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

ОСОБА_7 ОСОБА_6

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2