АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №646/4233/15ц
Провадження № 22-ц /790/1499/16 Головуючий 1 інст. - Нікуліна Л.П.
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2015 року за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_1, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто приват», ОСОБА_2, про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу,-

встановила:

31 березня 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» (далі- ПАТ «СК Інгосстрах») звернулось до суду з зазначеним позовом.

Зазначало, що за умовами укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Авто приват» Договору страхування наземного транспортного засобу (далі - Договір), у позивача виник обовязок у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Договором. Обєктом страхування за цим Договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем НОМЕР_1. За умовами Договору страховим випадком є пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

15 серпня 2012 року на проспекті Леніна в м.Харкова сталася ДТП за участю транспортного засобу марки «Мазда 3» номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 і транспортного засобу марки «Тойота Камрі», номерний знак НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_1. Унаслідок ДТП транспортному засобу марки «Мазда 3» завдано механічних пошкоджень. Згідно Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу розмір шкоди склав 39068,57 гривень. Відповідно до страхового акта від 05 вересня 2012 року сума страхового відшкодування складає 38486,07 гривень, із розрахунку 39068,57 гривень х 100% -582,5 гривень безумовної франшизи.

На виконання умов Договору ПАТ «СК Інгосстах» було виплачене страхове відшкодування в сумі 38486,07 гривень, що підтверджується платіжним дорученням.

Посилаючись на те, що ДТП сталася з вини обох водіїв, ступінь вини яких обопільна, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу половину виплаченої суми страхового відшкодування 19243,04 гривень.

Відповідач в особі свого представника позов визнав частково на суму 7000 гривень.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2015 року позов задоволено частково: стягнуто на користь позивача із ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7000 гривень, вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення сду першої інстанції змінити та задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 проти задоволення скарги заперечувала, вважала рішення законним та обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі, до суду апеляційної інстанції не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 05 липня 2012 року між ПАТ «СК «Інгосстрах» та ТОВ «Автоприват» було укладено Договір страхування наземного транспортного засобу № HAFDA!, відповідно до умов якого позивач зобовязався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Договором. Страхова сума становить 116500 гривень.

Обєктом страхування за Договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем НОМЕР_1.

Згідно з умовами страхування страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП, що підтверджується договором.

15 серпня 2012 року на проспекті Леніна в м.Харкова сталася ДТП за участю транспортного засобу марки «Мазда 3» номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 і транспортного засобу марки «Тойота Камрі», номерний знак НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_1. Унаслідок ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2012 року водії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були визнанні виними у скоєнні зазначеної вище ДТП. Та обставина, що вина водіїв обопільна по 50%, сторонами визнається, а тому не потребує доказування.

Згідно Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу марки «Мазда 3» номерний знак НОМЕР_2, №1111-11273374 від 27 серпня 2012 року, складеного ПП ОСОБА_3, розмір заподіяної шкоди власнику автомобіля (яким є ТОВ «Автоприват») склав 39068,57 гривень.

За розрахунком позивача сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням визначеної Договором франшизи, на підставі Страхового акту № И-3097 від 05 вересня 2012 року складає 38486,07 гривень, яка була сплачена Страхувальнику на підставі платіжного доручення в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач виконав свої зобовязання перед третьою особою за Договором, а тому відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993,1166,1167 ЦК України має право зворотної вимоги до ОСОБА_1, як винної у ДТП особи. При цьому суд вважав встановленим, що ступінь вини водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у скоєнні ДТП є рівною, та що відповідно до умов Договору розмір безумовної франшизи складає 1% від страхової суми, а не 0,5% як зазначив позивач.

Разом з тим, при визначенні розміру витрат, які підлягають стягненню на користь позивача суд взяв до уваги, що ОСОБА_1 сплатив за ремонт автомобіля марки «Тойота Камрі» 6784 гривні, які ТОВ «Авто приват» повинно було йому відшкодувати, але цього не зробило, та вважав що страхове відшкодування підлягає зменшенню на цю суму. Суд також вважав за можливе зменшити розмір відшкодування з підстав, передбачених ч.4 ст.1193 ЦК україни з урахуванням майнового стану ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд безпідставно зменшив розмір витрат, які підлягають стягненню на користь позивача, а саме, безпідставно вирахував із цієї суми витрати ОСОБА_1 по ремонту автомобіля «Тойота Камрі», та безпідставно застосував положення ч.4 ст.1193 ЦК України.

Судова колегія вважає такі доводи обґрунтованими.

Висновок суду про необхідність зменшення спірної суми на 6784 гривні, які були витрачені відповідачем на ремонт автомобіля «Тойота Камрі», не ґрунтуються на законі. Жодних правових підстав в обґрунтування такого висновку суд у своєму рішенні не навів. Фактично суд поклав майнову відповідальність за завдану пошкодженням автомобіля «Тойота Камрі» шкоду саме на позивача за відсутності вимог ОСОБА_1 як до останнього так і до ТОВ «Авто приват».

Не можна погодитися і з висновком суду в частині зменшення спірної суми до 7000 гривень з урахуванням матеріального стану відповідача.

Так, згідно зі ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального стану, крім випадків, коли шкода завдана вчиненням злочину.

У зазначеній нормі права встановлена єдина підстава зменшення розміру шкоди - матеріальний стан винної особи.

На порушення вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України висновки суду першої інстанції щодо матеріального стану відповідача не підтверджені належними доказами.

Матеріали справи взагалі не містять будь-яких письмових доазів на підтвердження таких висновків суд.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру витрат по сплаті страхового відшкодування, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Визначаючи розмір таких витрат судова колегія виходить з того, що розмір спричиненої шкоди складає 39068,57 гривень і ця сума відповідачем не спростовується; ромір безумовної франшизи відповідно до п.7.1.2 Договору страхування складає 1% від страхової суми (1165 гривень), оскільки ДТП сталася і з вини водія ОСОБА_2 і апеляційна скарга не містить доводів на спростування цих висновків районного суду; ступінь вини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у скоєнні ДТП є рівним. Таким чином стягненню підлягає 18951, 78 гривень (39068,57 - 1165):2).

Доводи представника відповідача щодо наявності, передбачених ч.4 ст.1193 ЦПК України підстав для зменшення розміру відшкодування є бездоказовими, тоді як за приписами ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі поданих сторонами доказів; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підстав для стягнення витрат в сумі 19243,04 гривень судова колегія не вбачає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. На користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ПАТ «СК Інгосстрах» та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 511,56 гривень.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.і.н.) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (ЗКПО 33248430, МФО 305299, п/р № 0686 у ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Днірпопетровська) витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 18951 (вісімнадцять тисяч девятсот пятдесят одну) гривню 78 копійок та судові витрати в сумі 511 (пятсот одинадцять) гривень 56 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді