АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2478/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 1 березня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № б/н згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав кредит ОСОБА_6 у розмірі 7400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки.

Відповідач своїх зобовязань за вказаним договором не виконував, суму боргу не погасив, плату за користування кредитом щомісячно не сплачував, в результаті чого має прострочену заборгованість за кредитом та відсотками станом на 31 травня 2016 року в розмірі 14 254 грн.37 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 7069 грн.73 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом -5179 грн. 67 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 850 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 654 грн.97 коп.

Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 7 069грн. 73 коп. та 551 грн. 20 коп. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на недослідження судом всіх обставин справи, на те, що суд не надав належної оцінки доказам по справі та порушення норм матеріального і процесуального права. Просив рішення суду змінити, скасувавши в частині відмови у стягненні відсотків, пені, комісії та штрафів, задовольнивши позовні вимоги у вказаній частині, в решті рішення залишити без змін.

Зокрема, скаржник зазначив, що, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та надання банківських послуг у банку ОСОБА_7 приєднався до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг.

Вказали також, що ОСОБА_7В, факт укладення кредитного договору між ним та банком не заперечує. Фактично розмір обчисленої позивачем заборгованості не оспорює. Лише послався на те, що не знав про нарахування процентів, комісій, пені та штрафів.

Боржником не надано доказів та не наведено підстав, які могли б підтвердити факт належного виконання ним умов кредитного договору та незаконного нарахування процентів та неустойки за кредитним договором.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Судом встановлено, що 1 березня 2011 року між сторонами було укладено договір №б/н, згідно якого ОСОБА_7 отримав кредит в розмірі 7400 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку

На підтвердження укладення кредитного договору відповідачем було заповнено Анкету-Заяву, в якій вказано, що заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді.

Відповідач ОСОБА_7 не заперечує факт отримання в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредиту в розмірі 7 069 грн. 73 коп. та сплати кредиту, проте, з позовними вимогами в частині стягнення з нього заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею, комісією та штрафів не погоджується.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_7 дійсно частково повертав кредитні кошти, однак, не регулярно та у різному розмірі. Останній платіж відповідачем було здійснено у вересні 2015 року (а.с. 5-6).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею, комісією та штрафами, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що позичальник розумів умови надання кредиту, підписуючи заяву про отримання кредиту, а тому відсутні підстави вважати умови та правила надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Разом з тим, ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

ПАТ КБ «Приватбанк» надав копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписану ОСОБА_7 1 березня 2011 року.

У відповідності до вимог ст.634 ЦК України, договір укладений між сторонами є договором приєднання.

Таким чином, відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, однак, допустив виникнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума боргу ОСОБА_6 станом на 31 травня 2016 року складає 14 254 грн.37 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 7069 грн.73 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом -5179 грн. 67 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 850 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 654 грн.97 коп.

Відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, тому колегія суддів вважає доведеним розмір заборгованості, визначений позивачем, який підлягає стягненню.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6 на користь банку заборгованість по процентах за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору не в повній мірі врахував всі обставини справи і зокрема, зазначені вище норми матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору при подачі позовної заяви в розмірі 826 грн. 80 коп. та при подачі апеляційної скарги в розмірі 1 515 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2016 року у даній справі змінити, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості по процентах за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, штрафів.

Ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 5 179 грн. 67 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 850 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 654 грн. 97 коп. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати за сплату судового збору при подачі позовної заяви в розмірі 826 грн. 80 коп. та при подачі апеляційної скарги в розмірі 1 515 грн. 80 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :