РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3425/15-ц

провадження у справі № 2/0285/37/16

01 лютого 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……………Савицької Л. Й.

при секретарі………………..ОСОБА_1

з участю: ОСОБА_2

відповідача…………………..ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_3

про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на його користь заборгованість за договором позики від 15.06.2015 року в сумі 3700 грн. та судові витрати, понесені ним при подачі позову.

В обґрунтування позову зазначив, що 15.06.2015року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого остання позичив у нього 3700 грн. строком до 01.09.2015року.

В порушення взятих на себе зобовязань відповідач у встановлений строк грошові кошти не повернув, на його вимогу їх повернути жодним чином не реагує.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 1500грн. Пояснив, що 2200 грн. повернув позивачу добровільно, однак жодних доказів на підтвердження цього немає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.

15.06.2015 року ОСОБА_4 позичив відповідачу ОСОБА_3 3700 грн., які останній зобовязався повернути до 01.09.2015 року.

Укладення договору позики між сторонами підтверджується наданою позивачем розпискою ОСОБА_3, який в судовому засіданні визнав частково позовні вимоги.

У встановлений термін відповідач вказані кошти не повернув.

Стаття 1046 ЦК України визначає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 509, 525-526, 625, 1046-1049 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, борг за договором позики у розмірі 3700(три тисячі сімсот)грн. та судовий збір у розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуюча Л. Й. Савицька