У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк» або Банк) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 11 березня 2008 року № б/н в розмірі 35 602 грн 93 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218 грн.

Заявлені вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтувало тим, що 11 березня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, згідно умов якого остання отримала кредит у вигляді кредитного ліміту зі сплатою 30 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та Тарифами складає між нею і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 35 602 грн 93 коп., з яких: 3 747 грн 71 коп. - заборгованість за кредитом; 25 805 грн 22 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 50 грн - пеня та комісія.

У процесі розгляду справи позивач уточнив заявлені вимоги, зменшивши суму заборгованості до 13 751 грн 86 коп. з урахуванням заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 липня 2011 року, яким з відповідача за цим кредитним договором була стягнута заборгованість в сумі 22 982 грн 11 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим вказана касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що 11 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримала кредит у вигляді кредитного ліміту в сумі 10 тис. грн зі сплатою 30 % із розрахунку 360 днів в році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки Visa Gold клуб - до 11 березня 2011 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та Тарифами складає між нею і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Банк виконав свої зобов'язання, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. Відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним договором кредиту виконувала не належним чином, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по сплаті кредитних сум. Останній платіж по даній платіжній картці зроблено відповідачем, згідно наданого Банком розрахунку - 07 грудня 2009 року. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20 липня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість в розмірі 22 982 грн 11 коп. Повторно з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду лише 25 вересня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем пропущено загальний - трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічномуакціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту, за касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак