Справа № 149/612/16-ц
Провадження №2/149/321/16
Номер рядка звіту 30
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2016 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник на підставі договору

відповідача - ОСОБА_3, представник на підставі договору

третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_7, ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Позов мотивований наступним.

29.10.2014 року біля 09 год. 15 хв. ОСОБА_4, працюючи водієм ФОП ОСОБА_6, при виконанні трудових обов'язків, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись на 73 км. автошляху Бердичів- Хмільник- Літин, під час повороту на ґрунтову дорогу, порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7. В результаті чого ОСОБА_1, перебуваючи в якості пасажира в автомобілі «Opel Combo», отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів тіла 12-го грудного хребця та 1-го, 4-го поперекового хребців, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 223 від 03.12.2014 року відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. ОСОБА_1 понесені витрати на лікування в сумі 199,48 грн., які відшкодовані страховою компанією Вінницької обласної дирекції ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», де згідно полісу №АС/8441607 була застрахована цивільно-правова відповідальність ФОП ОСОБА_6 як власника наземного транспортного засобу. ОСОБА_1 зазначає, що в кримінальному провадженні його було визнано потерпілим, а внаслідок скоєного злочину йому заподіяно моральну шкоду. Так, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він відчув нестерпну фізичну біль, на тривалий час вибився із нормального ритму життя та не міг виконувати звичну роботу. Болі в спині турбують і по цей час. Повне видужання не наступило. Позивач зазначає, що не може тривалий час стояти, оскільки починає боліти спина. Розмір заподіяної йому моральної шкоди він оцінює в 10000 грн., які просить стягнути з ФОП ОСОБА_6, де працює ОСОБА_4 Також позивач просить стягнути з відповідача 400 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13.04.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_7.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»».

В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовну заяву, з наведених в ній підстав. Також позивач зазначив, що лікування тривало близько двох місяців, витрати на лікування міг підтвердити лише на 199,48 грн., оскільки чеки за придбання ліків не збирав. Розмір в 10000 грн. моральної шкоди обраховував виходячи з необхідності проводити подальше відновлення здоров'я. Також вказав, отримавши внаслідок ДТП тілесні ушкодження він тривалий час відчував фізичний біль в спині, на тривалий час вибився із нормального ритму життя і на даний час не може виконувати звичну для нього роботу.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та заперечила проти задоволення позову. Вказавши, що ОСОБА_1 був пасажиром в автомобілі Опель, а тому обидва водія повинні відшкодовувати заподіяну шкоду. Окрім того, просить не приймати до уваги висновок СМЕ № 223, оскільки цей висновок є неналежним доказом, оскільки не посвідчений слідчим та отриманий не у спосіб визначений законом. Позивач близько 1,5 дні знаходився в лікарні, що викликає сумнів у наявності в нього таких тілесних ушкоджень вказаних у висновку експерта. Інші докази також подані позивачем в копіях. Розмір моральної шкоди не доведений.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заперечив проти задоволення позову, як безпідставного. Вказав, на нетривалий час перебування ОСОБА_1 на лікуванні як в Літинській ЦРЛ, з якої того ж дня був виписаний, так і в Хмільницькій ЦРЛ, що викликає сумнів у наявності в нього переломів грудних та поперекових хребців. Вважає вимоги необґрунтованими.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ФОП ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4, ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлено завчасно і належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 28.07.2015 року у кримінальному провадженні №0000348 справа № 137/1124/15-к, який набрав законної сили 27.08.2015 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесні ушкодження,та призначено покарання у виді штрафу 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Зокрема за те, що 29.10.2014, приблизно о 09:15 ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись на 73 кілометрі автошляху Бердичів -Хмільник - Літин, під час повороту на ґрунтову дорогу, допустив порушення правил дорожнього руху України, а саме не виконав п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Внаслідок допущеного порушення правил дорожнього руху України, ОСОБА_4 допустив зіткнення з автомобілем «Ореl Соmbо» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7, який здійснював маневр обгону. В результаті чого пасажир автомобіля «Ореl Соmbо» ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів тіла 12-го грудного хребця та 1-го, 4-го поперекового хребців, які відповідно до висновку експерта № 223 від 03.12.2014 відносяться до середніх тілесних ушкоджень (а.с. 74-75).

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 27.07.2015 року ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальному провадженні, справа № 137/1124/15-к (а.с. 9).

Обставини ДТП що сталась 29.10.2014 року підтверджуються також копіями протоколу огляду місця події від 29.10.2014 року та схемою до нього (а.с.5-8).

Копією висновку експерта № 223 від 03.12.2014 року підтверджено, що у ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді переломів тіла 12-го грудного хребця та 1-го, 4-го поперекового хребців, які відносяться до середніх тілесних ушкоджень (а.с.12-13).

За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи рішення оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 18.12.2009 р.).

Отже вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП що сталась 29.10.2014 року, як і наслідки цього ДТП, встановлена та доведена обвинувальним вироком Літинського районного суду Вінницької області від 28.07.2015 року, який набрав законної сили 27.08.2015 року.

Копією трудового договору від 23.05.2012 року (а.с.14), листом Лівобережного міжрайонного центру зайнятості №01-28/1133 від 13.05.2016 року підтверджено, що ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено безстроковий трудовий договір, зареєстрований в Лівобережному міжрайонному центрі зайнятості м. Вінниці, який станом на 13.05.2016 року не знятий з реєстрації та відповідно до якого ОСОБА_4 прийнято водієм. Зазначений факт перебування ОСОБА_4 в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_6 29.10.2014 року не заперечується сторонами.

Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу підтверджено, що автомобіль НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 (а.с.15), цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, що підтверджується копією полісу АС 8441607 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» (а.с. 16, 20-21).

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Згідно з ч.ч. 1,2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як встановлено судом з досліджених доказів, під час ДТП, яке сталось 29.10.2014 року автомобілем ЗІЛ, д.н.з. НОМЕР_1, який належить відповідачеві, керував водій ОСОБА_4, який перебував з відповідачем в трудових відносинах. Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України ФОП ОСОБА_6 має відшкодувати ОСОБА_1 шкоду, завдану діями свого працівника ОСОБА_4

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Беручи до уваги той факт, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія ОСОБА_4, вину якого доведено обвинувальним вироком суду, внаслідок ДТП ОСОБА_1 заподіяно тілесні ушкодження, він зазнав фізичних страждань, переніс фізичний біль, порушився його звичний життєвий ритм, отже наявні підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Разом з тим, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи що розмір моральної шкоди саме в 10000 грн. позивачем не доведено, наявні підстави для часткового задоволення позову, а саме стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 8000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Враховуючи викладене, позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем не доведено обставини з яких представник відповідача заперечувала проти задоволення позову або ж обставин визначених в ч. 5 ст. 1187 ЦК України.

Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо неналежності та недопустимості доказів поданих позивачем в копіях, зокрема висновку СМЕ. Так, подані позивачем докази є належними оскільки містять інформацію щодо предмета доказування. Вказані докази також є допустимими, оскільки як зазначив представник позивача копії документів з матеріалів кримінального провадження він отримав коли як представник потерпілого знайомився з їх оригіналами, копії він завірив. На вказані документи, зокрема на протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди від 29.10.2014 року, висновок СМЕ № 223 від 03.12.2014 року є посилання у вироці суду від 28.07.2015 року.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. У свою чергу, клопотань про подання оригіналів цих документів до суду не надходило.

Стосовно копії довідки Хмільницької ЦРЛ № 775 від 13.08.2015 року (а.с. 18), а також копії довідки Центральної Хмільницької районної аптеки № 265 від 13.08.2015 року (а.с. 19) вони, як пояснив представник позивача, подані на підтвердження витрат понесених на лікування позивача і в оригіналах були надані страховій компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»», яка відповідно до листа № 535 від 03.02.2016 року визнала ці витрати документально підтвердженими та прийняла рішення щодо сплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_1 в сумі 199,48 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн., а також на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу (а.с.22,23) в сумі 400 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57-61, 64, 84, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_5) моральну шкоду в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_5) документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 400 (чотириста) грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_4) в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Олійник І. В.