Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г. ,

при секретарях - Янок К.М., Гончарук Л.В., Ковальчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління юстиції в м.Києві про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3

Крім неї, у ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_2, відповідачка по справі.

Вони з відповідачкою є спадкоємцями першої черги. Інших спадкоємців немає. ОСОБА_3 перед смертю, а саме 30 жовтня 2012 року, склав заповіт, відповідно до якого усе майно, що належало батьку, заповідалось ОСОБА_2.

На день складання заповіту їх батько дуже хворів, 14 вересня 2012 року йому була проведена онкологічна операція, яка позитивних результатів не дала. Внаслідок погіршення стану здоров»я 03 грудня 2012 року він знов був госпіталізований, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Після операції батьку були призначені сильно діючі знеболюючі препарати, внаслідок дії яких, а також внаслідок захворювань, на які він страждав, останній не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Просить визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_3, посвідчений 30 жовтня 2012 року чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, на користь ОСОБА_2 та стягнути з відповідачки судові витрати.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали, в задоволенні позову просили відмовити.

Представник відповідача- головного управління юстиції в м.Києві у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, направив до суду заперечення проти позову, де в задоволенні позову просив відмовити та розглядати справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.62-а).

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 ( а.с.7- копія свідоцтва про народження), яка змінила прізвище на «Завалій» у зв»язку з реєстрацією шлюбу ( а.с.9).

ОСОБА_3 є також батьком ОСОБА_5 ( а.с.67- копія свідоцтва про народження) , яка змінила прізвище на «ОСОБА_2».

30 жовтня 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, та на що він матиме право за законом заповідає ОСОБА_6 та ОСОБА_7, 07.09.2003 року в рівних частинах кожному (а.с.66 зворот). Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом 14-ї Київської державної нотаріальної контори.

17 липня 2013 року державним нотаріусом чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім.»я ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому ОСОБА_3 ( а.с.72, 72 зворот).

25 липня 2013 року державним нотаріусом чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім.»я ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на грошові вклади з належними відсотками та компенсаційними сумами, які належали померлому ОСОБА_3 ( а.с.74-74 зворот).

16.10.2013 року державним нотаріусом чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім.»я ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на земельну ділянку, площею 2,2382 га, що розташована в адмінмережах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка належала померлому ОСОБА_3 ( а.с.78 зворот, 79).

Позивачка вважає, що її батько, ОСОБА_3, не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, оскільки на день складання заповіту дуже хворів. 14 вересня 2012 року йому була проведена онкологічна операція, яка позитивних результатів не дала. Внаслідок погіршення стану здоров»я 03 грудня 2012 року він знов був госпіталізований, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Причиною смерті стали захворювання- рак прямої кишки, тромбоз медентеріальних судин, серцево- судинна недостатність.Після операції бітьку були призначні сильно діючі знеболюючі препарати. Внаслідок їх дії та захворювань він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

У судовому засіданні на підтвердження обставин, на які посилається позивачка були допитані свідки та проведена посмертна судово - психіатрична експертиза.

Судом також були допитані свідки з боку відповідача для підтвердження обставин, викладених в запереченнях на позов. Так, допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердили той факт, що покійний ОСОБА_3 станом на час підписання заповіту вів себе як адекватна людина, знав свій діагноз, самостійно приймав ліки, приїздив до лікарні, чітко виконував ті рекомендації, які йому призначались. Свідок ОСОБА_10 також пояснила, що покійний говорив, що склав заповіт на доньку ОСОБА_2 та онука, зачитав його їй.

Відповідно до листів Київського міського психоневрологічного диспансеру № 3 від 19.02.2015 року № 416 та від 06.08.2015 року № 1692 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( помер ІНФОРМАЦІЯ_2) у період з 05.2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку у лікаря психіатра не перебував ( а.с.173, 184).

Згідно висновку судово - психіатричного експерта № 880 від 09.10.2015 року ОСОБА_3, 1943 року народження на час складання заповіту 30.10.2012 року не виявляв ознак будь- якого психічного розладу, за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними ( а.с. 188-193).

Що стосується пояснень свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо неадекватності в поведінці та висловлюваннях покійного ОСОБА_13, то їх покази суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються зібраними та вищезазначеними по справі доказами.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем не доведені позовні вимоги, а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 203, 215, 225 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 179, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління юстиції в м.Києві про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. Г. Сербіна