АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/563/16 Доповідач - Ходоровський М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позивачка зазначила, що 06.10.1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №05. У шлюбі у них народилося троє дітей: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1; син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2; дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя з відповідачем не склалося - вони люди різних поглядів на життя, через що у них постійно виникають непорозуміння та сварки. Між ними припинилися шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 лютого 2016 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 06.10.1999року Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис за №05 від 06.10.1999року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що на розірвання шлюбу не згідний, хоче зберегти сімю, переконаний, що дружина також не бажає розводу. Як на час подачі нею позовної заяви до суду, що було викликано її емоційним станом, так і на даний час вони проживають разом в одній квартирі, ведуть спільне господарство, мають спільний бізнес.

Позивачка ОСОБА_2 вдруге у судове засідання не зявилася. Згідно пояснень відповідача позивачці відомо про час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не грунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону, що згідно ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Судом встановлено, що 06.10.1999 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №05. У шлюбі у них народилося троє дітей: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1; син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2; дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до позовної заяви позивачка як на підставу своєї вимоги про розірвання шлюбу вказала те, що між нею та відповідачем практично припинилися шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства.

Як вбачається із матеріалів справи позивачка жодного разу не була присутня у судовому засіданні та не надала пояснень та доказів на підтвердження зазначених нею обставин. Згідно наявної у справі заяви відповідача від 10.02.2016 року(ас.17), у ній ОСОБА_1 повністю заперечує проти позову, вказує, що він з дружиною проживають разом, у них добрі стосунки, у збереженні шлюбу його підтримують діти.

На порушення вимог ст. 212 ЦПК України суд першої інстанції обставини у заяві відповідача від 10.02.2016 року(ас.17) не перевірив, не дав їм належної правової оцінки.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та вимоги закону, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачкою не доведено тих обставин, на які вона посилалася, як на підставу своєї вимоги про розірвання шлюбу, а тому у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6