Справа № 347/291/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря : Мусорук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №IFWWRK 01673855 від 17.01.2005р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2430,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Відповідачка порушила умови кредитного договору, а тому її заборгованість станом на 13.01.2016р. становить 15193,35грн., яка складається з 1469,19грн. заборгованість за кредитом, 5610,20грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8113,96грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. В добровільному порядку відповідачка не бажає оплатити вказану суму заборгованості. А тому, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по отриманому кредиту в сумі 15193,35грн.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не відомі.

Відповідачка в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та заперечення на позов ПАТ КБ «ПриватБанк» в якому позовні вимоги банку не визнає, оскільки ще в 2008році з неї було стягнуто на користь банку всю суму заборгованості за кредитним договором №IFWWRK 01673855 від 17.01.2005р. і минув строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. А тому, просить в позові банку відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.Статтею 530 визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IFWWRK 01673855 від 17.01.2005р., згідно якого відповідачка отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 2430,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 25.01.2007р.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 порушувала умови даного договору, яким передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

А тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору №IFWWRK 01673855 від 17.01.2005р. та судом 18.12.2006р. було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2726,58грн. та 40,50грн. судових витрат.

Даний судовий наказ звернуто до виконання у відділ ДВС Косівського районного управління юстиції. Відповідно до ч.1 п.8 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частиною 3 даної статті визначено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.12.2008р. та довідки виданої відділом ДВС Косівського районного управління юстиції вбачається, що наказ Косівського районного суду від 18.12.2006р. виконаний в повному обсязі. Тобто, з відповідачки стягнуто заборгованість по отриманому кредиту №IFWWRK 01673855 від 17.01.2005р. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 2767,08грн.

Проте, в 2009р. ПАТ КБ «ПриватБанк» в черговий раз звертається до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору №IFWWRK 01673855 від 17.01.2005р. у розмірі 10100,65грн. та за заявою самого представника банку даний позов ухвалою Косівського районного суду від 12.05.2010р. залишений без розгляду. На даний час, згідно поданої до суду позовної заяви від 19.02.2016р. банк вимагає стягнути з відповідачки заборгованість по вище вказаному договору вже в сумі 15193,35грн.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п.17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. №5

Із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 07.02.2014р. зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. А так як в даному випадку наявне судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке ОСОБА_1 виконане, то правовідносини сторін кредитного договору №IFWWRK 01673855 від 17.01.2005р. припинилися ще в 2008році.

Крім цього, згідно пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

А відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. А ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Проте, як вбачається з матеріалів справи термін дії договору закінчився в 2007р., тобто минув строк протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Жодних заяв від банку про поновлення пропущеного строку до суду не надходило. Крім цього, банком не представлено доказів про те, яка саме заборгованість та по якому кредитному договору стягується з відповідачки починаючи з 2008р., тобто з часу повного погашення останньою заборгованості по кредитному договору №IFWWRK 01673855 від 17.01.2005р.

Таким чином, з даних обставин видно, що ОСОБА_1 виконала свої зобов»язання перед банком, оскільки належним чином повернула банку заборгованість по отриманому кредиту.

Тому, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачки заборгованості в сумі 15193,35грн являються безпідставними та необґрунтованими,так як дані вимоги заявлені банком по одному й тому самому кредитному договору №IFWWRK 01673855 від 17.01.2005р. по якому банк вимагає стягнення з відповідачки заборгованості по отриманому кредиту в різних нічим не підтверджених сумах, незважаючи на те, що заборгованості по кредитному договору в ОСОБА_2 не існує.

На підставі наведеного, ст.ст. 256-257, 526, 530, 599, 612, 1054 ЦК України, ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", п.17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. №5 та керуючись ст.ст. 214215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.І. Крилюк