Провадження №2/522/2431/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі - Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання угоди купівлі-продажу дійсним та поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 18.09.2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дійсними угод купівлі-продажу нерухомого майна, а саме АДРЕСА_1 нерухомого майна від 28.01.1999 року, зареєстрованого на Одеській Товарній біржі, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, купівлі-продажу нерухомого майна від 13.01.2001 року, зареєстрованого на Одеській Товарній біржі, який був укладений між ОСОБА_2 та , ОСОБА_4, ОСОБА_5, купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001 року, зареєстрованого на Одеській Універсальній Товарній біржі GIP, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 дійсними та поділ майна подружжя, а саме АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 03 липня 1994 року між Позивачкою, ОСОБА_1 (до шлюбу «ОСОБА_1»), та Відповідачем, ОСОБА_2, був укладений шлюб, який було зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №753 та було видано Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1.(а.с.12).

Рішенням Приморського районного суду від 27.10.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

В судове засідання не з'явився представник позивачки ОСОБА_7, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 13.10.2015 року, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, в минулому судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. При цьому пояснив, що спочатку комунальна квартира була придбана у ОСОБА_3, потім у ОСОБА_4, ОСОБА_5, потім у ОСОБА_6, тобто була викуплена ним вся квартира.

Відповідачі, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2.ст.169 ЦПК неявка сторони в судову/е засідання без поважних причин або неповідомлення про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

03 липня 1994 року між Позивачкою - ОСОБА_1 (до шлюбу «ОСОБА_1»), та Відповідачем, ОСОБА_2, був укладений шлюб, який було зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №753 та було видано Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1. У період шлюбу подружжям було набуте майно, яке підлягає поділу відповідно до вимог Сімейного Кодексу України.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27.10.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

За час спільного проживання у шлюбі сторонами набуто спільне майно, яке є спільною сумісною власністю, а саме: квартира АДРЕСА_2., яка була оформлена на чоловіка - ОСОБА_2 на підставі:

- договору № 23727 купівлі-продажу нерухомого майна від 28.01.1999 року, зареєстрованого на Одеській Товарній біржі, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8, було придбано у власність 586/1000 частин квартири АДРЕСА_3. (а.с 5-6). Вказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 29.01.1999 року.

- договору № 27649 купівлі-продажу нерухомого майна від 13.01.2001 року, зареєстрованого на Одеській Товарній біржі, який був укладений між ОСОБА_2 та , ОСОБА_4, ОСОБА_5, було придбано у власність 246/1000 частин квартири АДРЕСА_3. (а.с 7-8). Вказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 27.03.2001 року.

- договору № 056/2000-Н купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001 року, зареєстрованого на Одеській Універсальній Товарній біржі GIP, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, було придбано у власність 168/1000 частин квартири АДРЕСА_3. (а.с 9-10). Вказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 17.10.2001 року. Вказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 17.10.2001 року.

Зазначені договори купівлі-продажу нотаріально оформлені не були, оскільки згідно з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.), діючого на момент укладення сторонами договору, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право за вимогою виконавшої договір сторони визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

На підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України , якщо сторони домовилися відносно всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що сторони виконали усі вимоги що до зазначених договорів, а саме: № 23727 від 28.01.1999, № 27649 від 13.01.2001, № 056/2000-Н від 09.10.2001, купівлі-продажу нерухомого майна, що до квартири АДРЕСА_3. Зареєстрували за собою право власності в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується повідомленням КП БТІ від 29.04.2016 р

Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити право власності в загальному порядку нотаріусом.

Відповідно до вимог Сімейного Кодексу України майно набуте подружжям у період шлюбу підлягає поділу

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ст.65 СК України).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 19.09.2012 року № 17-рп/2012 у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України, право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя.

Керуючись ч.4ст174 ЦПК, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю.

Таким чином, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачці на праві спільної сумісної власності повинна належати разом з відповідачем у рівних частках.

квартира №7, яка розташована у будинку під №1 99 по вул.М.Арнаутська в м.Одесі, придбана у власність згідно договору № 23727 купівлі-продажу нерухомого майна від 28.01.1999 року, згідно договору № 27649 купівлі-продажу нерухомого майна від 13.01.2001 року, згідно договору № 056/2000-Н купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001 року, яка зареєстрована за відповідачем на праві приватної власності в ОМБТ та РОН.

На підставі п. 2 ст. 370 ЦК України, при виділенні частки з майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, вважається, що долі кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі ч.2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. На підставі ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, якщо розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_9 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст., 11, 15, 60, 61, 64, 81, 88, 169, ч.2 ст.174, 208, 209, 212 -215, 218, ЦПК України, ст.ст.. 47, 224, 227 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.); ст.ст. 60, 69, 70 СК України, ст.ст.319, 364, 368, 370, 386 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу договору № 23727 купівлі-продажу нерухомого майна від 28.01.1999 року, зареєстрованого на Одеській Товарній біржі, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що до 586/1000 частин квартири, що становить 56.5 кв.м. житлової площі від 124 кв.м. загальної площі квартири АДРЕСА_4 - дійсним.

Визнати договір № 27649 купівлі-продажу нерухомого майна від 13.01.2001 року, зареєстрованого на Одеській Товарній біржі, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, ОСОБА_5 щодо 246/1000 частин квартири, що становить 122 кв.м. житлової площі від від 124 кв.м. загальної площі квартири АДРЕСА_5 - дійсним.

Визнати договір № 056/2001-Н купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001 року, зареєстрованого на Одеській Універсальній Товарній біржі GIP, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 що до 168/1000 частин квартири, що становить 17.3 кв.м. житлової площі від 124 кв.м. загальної площі квартири АДРЕСА_6 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири №7, що розташована за аресою: м.Одеса вул.М.Арнаутська 99, загальною площею 124 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1,694 (одна тисяча шістсот дев'яносто чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

23.05.2016