У х в а л а

іменем україни

08 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, компенсації заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Державного підприємства «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 грудня 2014 року він був звільнений з роботи за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Дана обставина підтверджуються записами в сторінках його трудової книжки. Вважає, що під час його праці заробітна плата йому виплачувалася нерегулярно, із затримками, роботодавець при оплаті його праці не дотримувався колективного договору, вимог Регіональної та Галузевої угоди, до сфери дії яких він належав, вимог трудового законодавства, що призвело до того, що у роботодавця до сих пір мається заборгованість перед ним із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, компенсації заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, індексації заробітної плати. А тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати у розмірі 35 тис. грн; заборгованість по компенсації за невикористану відпустку - 27 тис. грн; компенсацію заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати - 2 750 грн; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи від дати його звільнення по день повної виплати всіх сум, належних йому, як звільненому працівникові в день звільнення або по день ухвалення рішення суду по цій справі (якщо остаточний розрахунок на дату ухвалення рішення суду по цій справі ще не був проведений; та 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням законних трудових прав.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати у розмірі 4 929 грн 69 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні - 4 929 грн 69 коп. та моральну шкоду - 500 грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 19 листопада 2015 року рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та в частині відмови у стягненні компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Державного підприємства «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 грудня 2014 року по 22 вересня 2015 року у розмірі 34 906 грн 86 коп. та компенсацію втрати частини заробітної плати (компенсації за дні невикористаної відпустки) у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 3 052 грн 43 коп.

Рішення в частині розміру судового збору змінено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі Державне підприємство «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до часини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку проте, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами.

З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.

Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди, що регулюються главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Установлено, що матеріали справи містять сертифікат (висновок) № 1100 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 30 серпня 2014 року ДП «Донецький експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України».

Аналогічний висновок заявник додає й до матеріалів касаційної скарги.

Сертифікату (висновоку) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) який засвідчував би настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) щодо Державного підприємства «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» матерали справи не містять.

Судами встановлено порушення відповідачем норм КЗпП України щодо порушення строків виплати позивачу всіх коштів на день звільнення.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду Донецької області від 19 листопада 2015 року та рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року в частині залишення без змін апеляційним судом ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» відхилити, рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року в частині залишення без змін рішенням апеляційного суду Донецької області від 19 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К. Парінова