АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/816/16 Справа № 207/2393/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що з відповідачем ОСОБА_3 03 липня 2008 року був укладений кредитний договір № DNZ0AN206516036 та йому був наданий кредит у сумі 13150 доларів 19 центів США строком до 02 липня 2015 року.

У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором з відповідачем ОСОБА_4 в день укладення ОСОБА_3 кредитного договору, 03 липня 2008 року, був укладений договір поруки. ОСОБА_4 зобовязався та поручився перед банком за виконання ОСОБА_3 своїх грошових зобовязань. Порядок погашення кредиту, розмір, комісії, можливості неустойки та порядок їх сплати був визначений укладеним договором. Разом з тим, ОСОБА_3 в односторонньому порядку припинив повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, чим порушив умови договору. ОСОБА_4 також не виконує взятих на себе зобовязань за договором поруки. Тому станом на 07 вересня 2015 року загальна сума заборгованості по кредиту складає 8062 доларів 26 центів США, що еквівалентно 176885 грн.98 коп.

На підставі викладеного просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 176885 грн. 98 коп. та судові витрати у справі.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 134173 гривні 94 копійки: заборгованість за кредитом -105614 гривень 55 копійок; заборгованість по відсотках -11785 гривень 29 копійок; заборгованість по комісії - 3112 гривень 85 копійок; пеня - 5000 гривень; штраф (фіксована частина) - 250 гривень та штраф (процентна складова) - 8411 гривень 14 копійок.

У задоволенні позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просила рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог позивача в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 кредитно-заставного договору № DNZ0AN206516036 від 03 липня 2008 року, ОСОБА_3 був наданий кредит у сумі 13150 доларів 19 центів США на придбання автомобіля та повязаних з цим витрат зі строком погашення 02 липня 2015 року (а.с.13-21).

03 липня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № DNZ0AN206516036/1 (а.с.23). Згідно укладеного договору поруки, ОСОБА_4 зобовязався виконувати зобовязання ОСОБА_3 у разі невиконання ним умов кредитного договору.

Разом з тим, ОСОБА_3 в односторонньому порядку та в порушення укладеного договору припинив повертати кредитні кошти та сплачувати відсотки, посилаючись на те, що придбаний за кредитні кошти автомобіль було викрадено 24.01.2015 року, що підтверджується довідкою слідчого СВ Байлійського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Оскільки між ним та ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» був укладений договір страхування наземного транспорту №DNZOAN206516036 (а.с.49), він звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування та з цього часу оплату за кредитним договором не здійснює, оскільки вбачає підставу для звільнення від виконання зобовязання в порядку ст.617 ЦК України. Тому утворилась заборгованість, яка станом на 07 вересня 2015 року складає 8062 долари 26 центів США, що еквівалентно 176885 гривням 98 копійкам із яких: 4813 доларів 79 центів США або 105614 грн.55 коп. - заборгованість за кредитом; 537 доларів 16 центів США або 11785 грн. 29 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 141 долар 88 центів США або 3112 грн. 85 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 2174 долари 66 центів США або 47712 грн. 04 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 11 доларів 39 центів США або 250 гривень штраф (фіксована частина); 383 долари 37 центів США або 8411 грн. 14 коп. штраф (процентна складова).

ОСОБА_4, у свою чергу, також не виконує взятих на себе за договором поруки зобовязань.

Встановивши зазначені обставини, керуючись ст.ст. 526, 551, 554, 617 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.65 СК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірність розрахунку заборгованості за кредитним договором в доларах США не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно п.17.1.2 кредитно-заставного договору від 03.07.2008 року, графіку погашення кредиту, загальної вартості кредиту валюта кредиту визначена в доларах США (а.с.13-22).

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо невідповідності висновків суду обставинам справи та нормам діючого законодавства в частині непотрібності згоди іншого з подружжя на отримання кредиту не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом першої інстанції розглядався позов ПАТ КБ «Приватбанк», предметом якого є стягнення заборгованості, а не оспорювання кредитно-заставного договору чи визнання його недійсним з підстав, зазначених ОСОБА_2 в запереченнях на позов та в апеляційній скарзі. Крім того, згідно п.25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з такого.

Положення статті 65 Сімейного кодексу України (далі СК) щодо порядку розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

При оспоренні договору застави (іпотеки) суд має враховувати положення статті 578 ЦК, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі предявлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі.

Посилання апелянта на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та положенням ст.617 ЦК України, не залучення до участі у справі ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не впливають на правильність рішення суду першої інстанції. Ні кредитно-заставним договором, ні договором страхування наземного транспорту від 03.07.2008 року не передбачено звільнення відповідача ОСОБА_3 у разі настання страхового випадку від обовязку сплати платежів згідно графіку погашення кредиту.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, особистого тлумачення апелянтом норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до норм діючого законодавства.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення в оскаржуваній частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_5