Справа № 195/1125/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2016 року

смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Скрипченко Д.М., при секретарі Левкович Н.М., за участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту володіння земельною ділянкою, визнання права власності на житловий будинок і господарські будівлі та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом; зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та про стягнення з останніх в солідарному порядку грошових коштів, понесених нею на утримання спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі у справі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту володіння земельною ділянкою, визнання права власності на житловий будинок і господарські будівлі та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, вони звернулися до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке належало їхній матері, ОСОБА_6, померлій 18 серпня 2014 року в с.Запорізька Балка, Томаківського району Дніпропетровської області.

Зазначена обставина підтверджуються свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 серії І-КИ за №495211.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи стосовно спадкодавця ОСОБА_6, спадкоємцями за заповітом в рівних частинах, складеним спадкодавцем, являються сторони у справі, тобто, позивачі по справі та відповідач, яка також подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ОСОБА_5, відповідно кожен з них має право на ? частки спадкового майна.

Відповідач по справі, ОСОБА_4 утримує в себе і не надає оригінал зазначеного Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованим в реєстрі за № 634 від 09 грудня 1999 року, та оригінал Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 053712, а місцезнаходження Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №006420 та Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961, їм не відоме, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтв про право на спадщину, чим порушується їхнє право як спадкоємців на спадщину і відповідно вони не мають змоги реалізувати свої спадкові права.

Приватний нотаріус, роз'ясненням від 27.07.2015 року за № 204/01-16, відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, так як у них відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно і місцезнаходження їх їм невідоме та запропонував звернутися до суду для вирішення питання реалізації їхніх спадкових прав.

Дана обставина підтверджується наявною у позивачів зазначеним роз'ясненням від нотаріуса.

Відділ Держземагенства у Томаківському районі Дніпропетровської області, надав позивачам належним чином завірені ксерокопії Державних актів серії ІІІ-ДП №006420 та серії ІV-ДП №053712 на земельні ділянки (пай №67 та пай №812) площею 6,040 га кожна, які розташовані на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, та належали спадкодавцю ОСОБА_6 на праві приватної власності. Надав витяг про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 6,040 га, яка становить - 209 277,53 грн.; належним чином завірену ксерокопію Державного акта серії І-ДП № 082961 на земельну ділянку площею 0,54 га, яка розташована за адресою: вул.Щорса, 14, с.Запорізька Балка, Томаківського району Дніпропетровської області і належала ОСОБА_7 на праві приватної власності, їхньому батьку та чоловіку спадкодавця. Надав витяг про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 0,54 га, яка становить - 47 176,00 грн.

У звязку з припиненням з 01.01.2013 року повноважень територіальних органів Держземагенства у частині реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, та втрати чинності відповідного нормативно-правового акту на підставі якого видавались Державні акти на право приватної власності на землю сторони не мають змоги отримати дублікати зазначених актів і відповідно оформити в нотаріальному порядку право власності на землю.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у них вище зазначеним витягом Держземагенства у Томаківському районі та належним чином завіреними копіями Державних актів на земельні ділянки.

Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що ОСОБА_6 являлася власником зазначених земельних ділянок, та домоволодінням, а після її смерті, сторони, як її діти, мають право на отримання спадщини за законом навіть при тих обставинах, що відсутні оригінали Державних актів на земельні ділянки.

Позивачі по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відмовляємося від своєї частки права власності на житловий будинок та присадибну і ведення особистого підсобного господарства земельні ділянки на користь їхнього брата, ОСОБА_1, позивача у справі.

Відповідно до розяснень викладених у ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами по справі є інші спадкоємці першої черги.

Відповідач у справі , заперечуючи проти позову позивачів, звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та про стягнення з останніх в солідарному порядку грошових коштів, понесених нею на утримання спадкодавця, посилаючись на слідуючи обставини.

18 серпня 2014 року у віці 86 років померла їхня рідна мама, ОСОБА_6. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по вулиці Щорса,14 села Запорізька Балка Томаківського району Дніпропетровської області, прибудинкової земельної ділянки та двох земельних ділянок (паїв), розташованих на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області.

19 січня 2000 року за свого життя мати уклала заповіт, в якому зазначено: «Все моє майно, де б воно не було і з чого б не складалось і взагалі, все те, що належатиме мені на день смерті, і, на що я за законом матиму право, в тому числі житловий будинок та земельна ділянка, що знаходиться в селі Запорізька Балка вул.Щорса,14 Томаківського району Дніпропетровської області заповідаю, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частинах».

16 листопада 2012 року мати склала новий заповіт, яким не скасувала попередній, а лише доповнила його відносно земельної ділянки (паю), яка не була визначена в попередньому заповіті, а саме: «Земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, заповідаю ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частинах».

Крім того, останнім часом їхня мати хворіла на безліч хвороб, останні півроку була фактично лежачою, не мала навіть змоги самостійно справляти нужду та обслуговувати себе, що змусило ОСОБА_4 покинути постійне місце проживання в м.Запоріжжя, і фактично переїхати до матері в село, щоб була можливість за нею постійно доглядати.

Інші спадкоємці, а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ніякої участі в догляді за мамою не приймали і ніякої допомоги їй не надавали, хоча безсумнівно мали таку можливість, але свідомо не виконували встановлений законом обов'язок по утриманню рідної матері.

Спадкоємець ОСОБА_2 приймала участь у догляді за мамою. Вона в період з листопада 2013 року по лютий 2014 року вивезла маму з села до свого постійного місця проживання в місто Дніпропетровськ, а потім, за півроку до її смерті, коли мама була вже фактично безпорадна, повернула її назад в село на особисте піклування ОСОБА_4

Спадкоємці, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 добре розуміли в якому безпорадному та тяжкому стані знаходилася їхня рідна мати, особливо більш як за півроку до її смерті, але не надали їй жодної допомоги.

Крім того, враховуючи той факт, що відповідач вже більше двох років мешкала в житловому будинку їхньої матері, за її життя і продовжує вже більше року жити в ньому після її смерті, то вона вважається таким спадкоємцем, що фактично прийняла спадщину.

ОСОБА_4 вважає, що інші спадкоємці, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні сплатити їй понесені нею витрати по утриманню, догляду та лікуванню спадкодавця.

Вказані витрати ОСОБА_4 оцінює в 60 000 (шістдесят тисяч) гривень і просить суд стягнути їх з інших спадкоємців в солідарному порядку.

В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просять суд, задовольнити його в повному обсязі.

Проти зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 в частині визнання за нею, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування, на: 1/4 часки обєкта нерухомості, який розташований за адресою: вул.Щорса,14, с.Запорізька Балка, Томаківського району Дніпропетровської області, відповідно до даних Технічного паспорту, виготовленого обласним комунальним підприємством «Томаківське бюро технічної інвентаризації» 28.07.2015 року, згідно експлікації до плану приміщень житлового будинку, складається з житлового будинку «А», цегельний, загальною площею 72,89 кв. м., господарських будівель: літня кухня «Б», цегляна, загальною площею 38,0 кв. м.; сарай «В», саман, загальною площею 42,0 кв. м.; сарай «Г», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м.; сарай «Д», дощатий, загальною площею 16,0 кв. м.; сарай «Ж», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м., який відповідно до свідоцтва на право власності на спадщину від 09.12.1999 року належав ОСОБА_6; на ?. часки земельної ділянки площею 0,54 гектарів, яка розташована на території с.Запорізька Балка Володимирівської сільської ради, Томаківського району Дніпропетровської області, складається з присадибної ділянки площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,29 га, яка належала ОСОБА_7 згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961, померлому 28 грудня 1996 року; земельну ділянку, площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV ДП № 053712 , належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не заперечують.

В іншій частині , а саме в частині стягнення з них в солідарному порядку грошових коштів, понесених нею на утримання спадкодавця заперечують, оскільки дані вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач та її представник проти позову позивачів заперечують, виклавши своє заперечення в зустрічній позовній заяві.

Свідки зі сторони позивачів: ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили суду , що вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, де й проживає ОСОБА_2, яку знають близько 10 років. Також свідки підтвердили суду, що ОСОБА_2 доглядала за ОСОБА_6, купувала їй ліки, возила до лікарні.

Крім того, ОСОБА_9 підтвердив той факт, що він на прохання ОСОБА_2, взимку забирав ОСОБА_6 до неї, а влітку відвозив додому до с.Запорізька Балка Томаківського району Дніпропетровської області.

Свідки зі сторони відповідача: ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили суду , що вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, і позивачів, і відповідача знають добре. Відносини нормальні.

Свідки підтвердили суду той факт, що ОСОБА_4 до останнього дня доглядала за матір'ю, ОСОБА_1

Крім того, підтвердили суду, що інколи ОСОБА_2 забирала матір до себе та доглядала за нею.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши сторони, їх представників та свідків, суд вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту володіння земельною ділянкою, визнання права власності на житловий будинок і господарські будівлі та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню в повному обсязі, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та про стягнення з останніх в солідарному порядку грошових коштів, понесених нею на утримання спадкодавця слід задовольнити частково, посилаючись на слідуючи обставини.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України сторони зобов'язані довести ті обставини , на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 18 серпня 2014 року померла мати сторін ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № від 23 жовтня 2014 року.

Єдиними спадкоємцями першої черги, як діти спадкодавця, являються сторони у справі /позивачі та відповідач/, відповідно кожен з них має право на ? частки спадкового майна.

Ступінь родинного звязку сторін зі спадкодавцем, підтверджується свідоцтвами про їх народження, де матір'ю записана ОСОБА_6

Як вбачається з матеріалів Спадкової справи №273/1999, мати сторін у справі, після смерті батька отримала спадкове майно, яке складається з: житлового будинку розташованого за адресою: вул.Щорса,14, с.Запорізька Балка, Томаківського району Дніпропетровської області з присадибної та для ведення підсобного господарства земельними ділянками, та двох земельних ділянок (паїв), розташованих на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, право власності якого за матірю підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованим в реєстрі за №634 від 09 грудня 1999 року, виданим Державним нотаріусом на імя матері після смерті батька, і яке є правовстановлюючим документом. Присадибна та для ведення підсобного господарства земельні ділянки, мати прийняла в володіння та користування, але по причині передчасної смерті не встигла здійснити державну реєстрацію за собою право власності в державному органі земельних ресурсів, що унеможливлює оформлення спадкових прав на зазначені земельні ділянки в нотаріальному порядку.

Як вбачається з довідки КП «Томаківське БТІ» ДОР, власником домоволодіння за адресою: вул.Щорса, 14, с.Запорізька Балка, Томаківського району Дніпропетровської області є ОСОБА_6 на підставі свідоцтва на право власності на спадщину від 09.12.1999 року.

Із технічного паспорту, виготовленого обласним комунальним підприємством «Томаківське бюро технічної інвентаризації» ДОР 28.07.2015 року, згідно експлікації до плану приміщень житлового будинку, вбачається, що ОСОБА_6 являлася власником житлового будинку «А», цегельний, загальною площею 72,89 кв. м. з господарськими будівлями: літня кухня «Б», цегляна, загальною площею 38,0 кв. м.; сарай «В», саман, загальною площею 42,0 кв. м.; сарай «Г», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м.; сарай «Д», дощатий, загальною площею 16,0 кв. м.; сарай «Ж», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м. Будинок та інші господарські будівлі 1961 року побудови, не є аварійними та придатні для користування. Володіння ОСОБА_6 зазначеним житловим будинком з господарськими будівлями не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

Згідно з висновком /ООО «Єксперт-Групп»/ дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 29.07.2015 року складає 44 609,00 гривень.

Позивачі по справі, звернулися до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке належало їхній матері, ОСОБА_6.

Приватний нотаріус, роз'ясненням від 27.07.2015 року за № 204/01-16, відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, так як у них відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно і місцезнаходження їх їм невідоме та запропонував звернутися до суду для вирішення питання реалізації їхніх спадкових прав.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що інший спадкоємець ОСОБА_4, яка є відповідачем по справі та утримує в себе оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованим в реєстрі за №634 від 09.12.1999 року та оригінал Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ДП №053712, не визнає права позивачів в спадковому майні, а приватний нотаріус через відсутність підтверджуючих документів не видає свідоцтво про право власності на спадщину, яка належить позивачам відповідно до заповіту спадкодавця з часу відкриття спадщини. Отже наявні перешкоди не дають позивачам реальної можливості для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що є підставою для захисту їхніх майнових прав в судовому порядку та визнання за ними права власності на житловий будинок і господарські будівлі та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачів, як спадкоємців за заповітом, які у встановленому законом порядку звернулися до нотаріальної контори, про визнання за ними права власності на житловий будинок і господарські будівлі та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, складеним їхньою матір'ю, ОСОБА_6, є законними та підлягають задоволенню.

Відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно є дійсно перешкодою для отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину.

Згідно п.4.12 Гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Пунктом 4.18. вказаного Порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Виходячи із розяснень Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування суд приходить до висновку, що позивачі фактично прийняли спадщину, але через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно і місцезнаходження їх їм невідоме, вони позбавлені можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Викладені вище обставини та письмові докази свідчать про те, що ОСОБА_6 фактично являлася власником земельної ділянки площею 0,54 га, яка розташована за адресою: вул.Щорса, 14, с.Запорізька Балка, Томаківського району Дніпропетровської області, і оскільки отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку і відповідно мала право на її державну реєстрацію за собою та отримання Державного акту на земельну ділянку, а після її смерті має місце перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємців, то в порядку правонаступництва сторони мають право на отримання спадщини навіть при тих обставинах, що за свого життя спадкодавець не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на належне їй майно.

Розглядаючи позовні вимоги за зустрічним позовом, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в солідарному порядку, понесені останньою витрат на утримання спадкодавця, суд керується наступним.

Для постановлення рішення про стягнення вищевказаних коштів повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги вищезазначених осіб, і останні мали можливість її надати, проте ухилялися від обов'язку щодо її надання. Але суду такі докази не надано.

За роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

Згідно статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та ін.

ОСОБА_4 не надала суду жодного доказу того, які саме кошти (щомісяця) за той період , коли вона доглядала за спадкодавцем, нею були витрачені на її утримання, догляд та лікування.

Крім того, витрати на утримання будинку, які складаються з оплати житлово-комунальних послуг, задоволенню не підлягають, оскільки в розумінні статті 1232 ЦК України оплата комунальних послуг не відноситься до необхідних розумних витрат на утримання та догляд саме спадкодавця. Подібні витрати по утриманню майна спадкодавця не підлягають компенсації відповідно до статті 1232 ЦК України. Крім того, ОСОБА_4Л.В. не довела, що оплата вказаних комунальних послуг проводилася виключено нею та оплата проводилася тільки з її особистих коштів, а не з пенсії спадкодавця. За таких обставин позовні вимоги в цій частині є незаконними та недоведеними.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,7,15,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.1216,1218,1223,1233,1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту володіння земельною ділянкою, визнання права власності на житловий будинок і господарські будівлі та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та про стягнення з останніх в солідарному порядку грошових коштів, понесених нею на утримання спадкодавця задовольнити частково.

Встановити факт володіння ОСОБА_6, яка померла 18 серпня 2014 року, земельною ділянкою площею 0,54 га, яка розташована на території с.Запорізька Балка Володимирівської сільської ради, Томаківського району Дніпропетровської області, і належала на праві приватної власності ОСОБА_7 згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961, який помер 28 грудня 1996 року.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування, на: ? часки обєкта нерухомості, який розташований за адресою: вул.Щорса,14, с.Запорізька Балка, Томаківського району Дніпропетровської області, відповідно до даних технічного паспорту, виготовленого обласним комунальним підприємством «Томаківське бюро технічної інвентаризації» 28.07.2015 року, згідно експлікації до плану приміщень житлового будинку, складається з житлового будинку «А», цегельний, загальною площею 72,89 кв. м., господарських будівель: літня кухня «Б», цегляна, загальною площею 38,0 кв. м.; сарай «В», саман, загальною площею 42,0 кв. м.; сарай «Г», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м.; сарай «Д», дощатий, загальною площею 16,0 кв. м.; сарай «Ж», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м., який відповідно до свідоцтва на право власності на спадщину від 09.12.1999 року належав ОСОБА_6; на ? часки земельної ділянки площею 0,54 гектарів, яка розташована на території с.Запорізька Балка Володимирівської сільської ради, Томаківського району Дніпропетровської області, складається з присадибної ділянки площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,29 га, яка належала ОСОБА_7 згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ДП №082961, померлому 28 грудня 1996 року; земельну ділянку, площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ ДП № 006420 належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

Визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування, на земельну ділянку, площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV ДП № 053712 належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_3, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування, на земельну ділянку, площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ ДП № 006420 належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_4, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування, на: 1/4 часки обєкта нерухомості, який розташований за адресою: вул. Щорса, 14, с.Запорізька Балка, Томаківського району Дніпропетровської області, відповідно до даних технічного паспорту, виготовленого обласним комунальним підприємством «Томаківське бюро технічної інвентаризації» 28.07.2015 року, згідно експлікації до плану приміщень житлового будинку, складається з житлового будинку «А», цегельний, загальною площею 72,89 кв. м., господарських будівель: літня кухня «Б», цегляна, загальною площею 38,0 кв. м.; сарай «В», саман, загальною площею 42,0 кв. м.; сарай «Г», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м.; сарай «Д», дощатий, загальною площею 16,0 кв. м.; сарай «Ж», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м., який відповідно до свідоцтва на право власності на спадщину від 09.12.1999 року належав ОСОБА_6; на ? часки земельної ділянки площею 0,54 гектарів, яка розташована на території с.Запорізька Балка Володимирівської сільської ради, Томаківського району Дніпропетровської області, складається з присадибної ділянки площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,29 га, яка належала ОСОБА_7 згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961, померлому 28 грудня 1996 року; земельну ділянку, площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV ДП № 053712 , належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 в частині стягнення з останніх в солідарному порядку на користь ОСОБА_4 60 000 грн. відмовити.

Судові витрати сторони несуть у рівних частках.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:/підпис/ОСОБА_12

З оригіналом згідно:

Суддя: Д.М.Скрипченко