Справа № 751/624/16-ц Провадження № 22-ц/795/991/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Овсієнко Ю. К. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.
суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.
при секретарі:Покладі Д.В.
за участю:представника позивача ОСОБА_5, представника відповідачів ОСОБА_6, представника Управління державної міграційної служби в Чернігівській області Климіши І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 квітня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, законним представником яких є ОСОБА_10, ОСОБА_13, законним представником якого є ОСОБА_14, про виселення з предмету іпотеки та зняття мешканців з реєстрації,

- треті особи на стороні відповідачів: Управління державної міграційної служби в Чернігівській області, Орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ПАТ „Універсал Банк" просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 квітня 2016 року, яким відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, законним представником яких є ОСОБА_10, ОСОБА_13, законним представником якого є ОСОБА_14, про виселення з предмету іпотеки та зняття мешканців з реєстрації, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення судом першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Банк зазначає, що судом першої інстанції було порушено вимоги ч.2 ст. 39 Закону України „Про іпотеку", якою встановлено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, та вимоги ч.1 ст.40 цього Закону, якою передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Також суд першої інстанції не врахував, що на даний час Банк позбавлений можливості виконати рішення суду про звернення стягнення на житлову квартиру, тому що іпотекодавці зареєстрували в ній без згоди іпотекодержателя малолітніх дітей, що перешкоджає подальшій реалізації іпотечного майна.

Також Банк зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо надання іпотекодавцям іншого приміщення в разі їх виселення, взагалі не стосується даного предмету спору, оскільки відповідачі порушують умови договору іпотеки, що є підставою для їх виселення.

В поданих письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що за змістом ст.ст. 39, 40 Закону України „Про іпотеку" та ст. 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, надається постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначене в рішенні суду. Також звертає увагу на те, що дії, які іпотекодавець має право здійснювати виключно на підставі згоди іпотекодержателя, визначені ст.9 Закону України „Про іпотеку". Будь-які обмеження щодо реєстрації місця проживання особи у цій статті і в усьму Законі України „Про іпотеку" відсутні. Отже, на думку ОСОБА_10, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, а саме ч.2 ст.109 ЖК УРСР, ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а тому ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, представника відповідачів ОСОБА_6, представника Управління державної міграційної служби в Чернігівській області Климіши І.О., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 11 листопада 2011 року між ПАТ „Універсал Банк" та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір № 35-1/963К-07/1 (кредит без відстрочення) на суму 550086,30 грн. (п.1.1.) зі сплатою 10,00% річних, а з 01.11.2012 року зі сплатою 18,00 % річних з кінцевим терміном повернення до 01 листопада 2021 року (а.с.153-162). Відповідно до п.1.4. Договору, кредит видається для погашення заборгованості позичальника перед Банком за кредитним договором № 35-1/936К-07 від 19.11.2007 р. (а.с.165-168).

На виконання умов кредитного договору між ПАТ „Універсал Банк" та ОСОБА_9, ОСОБА_16, ОСОБА_13 було укладено договір іпотеки (нерухомого майна-квартири) від 11 листопада 2011 року, згідно якого іпотекодавці передали в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою, АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцям на праві власності в наступних частинах (п. 1.1. Договору): 1/5 частини квартири належить ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної ради м. Чернігова 29 лютого 2000 року, 2/5 частини квартири належить ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної ради м. Чернігова 29 лютого 2000 року, Договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гезою І.А. 13 вересня 2006 року, за реєстр. № 2970, 2/5 частини належить ОСОБА_16 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної ради м. Чернігова 29 лютого 2000 року, свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого та виданого Державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А.Г., 07 лютого 2007 року, за реєстр. № 1-377 (а.с.14-25).

Згідно довідки КП „ЖЕК-13" Чернігівської міської ради від 03.11.2015 р. № 2761 у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.57).

Ухвалою суду від 11 березня 2016 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, законним представником яких є ОСОБА_10, ОСОБА_13, законним представником якого є ОСОБА_14, треті особи на стороні відповідачів: Управління державної міграційної служби в Чернігівській області, Орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради, про зняття мешканців з реєстрації з предмету іпотеки в частині позовних вимог до ОСОБА_16 про зняття з реєстрації з квартири, що АДРЕСА_3, що знаходиться в іпотеці ПАТ «Універсал Банк» на підставі іпотечного договору № 4080 від 11 листопада 2011 року та виселення ОСОБА_16 з квартири, що АДРЕСА_3, що знаходиться в іпотеці ПАТ «Універсал Банк» на підставі іпотечного договору № 4080 від 11 листопада 2011 року - залишено без розгляду (а.с. 111-112).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що квартира, яка знаходиться за адресою, АДРЕСА_1, не була придбана відповідачами за рахунок кредиту (позики) банку, а належить останнім на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної ради м. Чернігова 29 лютого 2000 року, Договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гезою І.А. 13 вересня 2006 року, за реєстр. № 2970, та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого та виданого Державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А.Г., 07 лютого 2007 року, за реєстр. № 1-377. Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР відповідачів може бути виселено зі спірної квартири лише за умови надання їм іншого постійного жилого приміщення. Позивачем же у позовній заяві не ставиться вимога про виселення відповідачів зі спірної квартири з наданням їм іншого жилого приміщення, тому вимога про виселення відповідачів з квартири, що знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає, а тому відсутні підстави і для зняття їх з реєстрації за спірною адресою.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, зважаючи на таке.

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК України особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК УРСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини 4 статті 109 та статті 1322 ЖК УРСР.

Така правова позиція застосування вказаних вище норм матеріального права викладена в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15 та в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-875цс15., а відповідно до приписів статті 360-7 ЦПК України зазначена правова позиція Верховного Суду України є обов'язковою для застосування всіма судами України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відповідають правовим позиція щодо застосування норм матеріального права, на які посилається позивач.

З матеріалів справи, зокрема, зі змісту п. 1.1. Договору іпотеки від 11 листопада 2011 року вбачається, що квартира АДРЕСА_4, була придбана не за рахунок кредиту банку, а належить відповідачам ОСОБА_9 - 1/5 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної ради м. Чернігова 29 лютого 2000 року, ОСОБА_13 - 2/5 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної ради м. Чернігова 29 лютого 2000 року, договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гезою І.А. 13 вересня 2006 року, за реєстр. № 2970, та ОСОБА_16 - 2/5 частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого та виданого Державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А.Г., 07 лютого 2007 року, за реєстр. № 1-377 (а.с.15).

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що відповідачів можу бути виселено зі спірної квартири лише за умови надання їм іншого постійного жилого приміщення, а оскільки у позовній заяві не зазначено іншого постійного жилого приміщення, яке надається відповідачам, вимога про їх виселення зі спірної квартири не може бути задоволена.

Також вірним є висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлюється вичерпний перелік підстав зняття з реєстрації місця проживання особи.

Пунктом 2 частини 1 цієї статті передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення.

Оскільки в задоволенні позовної вимоги про виселення відповідачів зі спірної квартири суд відмовив, відсутні підстави для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства„Універсал Банк" відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: