Провадження № 2/641/1017/2016 Справа № 642/7628/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Харківського обласного осередку Всеукраїнської організації «Сила і честь» до ОСОБА_2 про спростування відомостей, що не відповідають дійсності і принижують ділову репутацію та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про спростування відомостей, що не відповідають дійсності і принижують ділову репутацію та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 19 листопада 2014 на базі кафедри ЮНЕСКО "Філософія людського спілкування" і соціально-гуманітарних наук Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенко відбувся круглий стіл під назвою: «Методологічні підстави сучасного соціального проектування», присвячений виробленню науково-методологічних основ соціального проектування в сучасних умовах, коли завдяки новим засобам електронної комунікації в проектуванні спільного майбутнього можуть брати участь практично всі члени великих соціальних спільнот - територіальних громад, народів різних країн та їх об'єднань.

Круглий стіл було задумано як черговий крок в осмисленні проблематики, піднятої в Меморандумі учасників науково-громадського круглого столу Слобожанщини "Від протистояння - до суспільної гармонії"

Ініціаторами і учасниками цього круглого столу виступили:

1.Асоціація «Духовно-інтелектуальний вибір»

2.Науково-онтологічне товариство ім. В.І. Вернадського

3.Асоціація російськомовних вчених штату Массачусетс (м Бостон, США)

4.Міжнародний соціальний економічний інноваційний центр

5.Кафедра ЮНЕСКО "Філософія людського спілкування" і соціально- гуманітарних наук Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенко

6.Харківське філософське товариство

7.Харківська асоціація політологів

8.Науковий журнал «Соціальна економіка»

9.Електронний альманах «Ноосфера XXI столітгя» (м Волгоград)

10.Українська Асоціація "Жінки в науці та освіті»

11.Тамбовське обласне об'єднання організацій профспілок

12.Громадська рада при Харківській обласної державної адміністрації

13.Харківське обласне об'єднання «Громадський актив Харківщини»

14.Харківська обласна організація об'єднання «Рідна Вітчизна»

15.Центр громадянських ініціатив «Східна Зірка»

16.Громадська рада Харківщини

17.Департамент масової комунікації Харківської обласної державної адміністрації.

Позивач також приймав участь у цьому круглому столі, член організації - позивача виступив на круглому столі з доповіддю , де поряд з іншою інформацією, була викладена пропозиція про необхідність створення ради старійшин, як органу, який представлятиме інтереси загальних зборів громадян за місцем проживання в період між зборами, покласти на цей орган відповідальність за стратегічний розвиток територіальної громади, виховання дітей, громадський контроль і дотримання моральних норм представниками органів влади і управління.

ХОО ВГО «Сила і Честь» має репутацію законослухняної громадської організації, приймає активну участь у громадському житті, є членом Громадської ради при Харківській обласній державній адміністрації. Члени ХОО ВГО «Сила і Честь» входять в постійні комітети Громадської ради при облдержадміністрації. А на всеукраїнському рівні, члени ВГО «Сила і Честь» займають відповідальні державні посади.

ОСОБА_2 на своєму сайті під назвою - «Грані часу», стосовно круглого столу, у якому приймав участь позивач, 22.11.2014 року оприлюднила для необмеженого кола осіб неправдиву інформацію яка принижує ділову репутацію позивача, сприяє зниженню престижу та підрив довіри до діяльності ХОО ВГО «Сила і Честь». Відповідач частково спростував недостовірну інформацію, але суть неправди залишилась.

У звязку з чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати недостовірною поширену ОСОБА_2 (Титаренко) інформацію на сайті «Грані часу», а саме що:

1) Круглий стіл, про який йде мова був конференцією з федералізації України;

2) Позивач презентував паралельні структури державних органів влади;

3) На круглому столі обговорювався план повалення державних структур і всіх політичних партій;

4) При обговоренні плану повалення державних структур і всіх політичних партій було зазначено, що основною словянською мовою є російська;

5) Запропоновано методом випадкового вибору з числа повнолітніх громадян утворити паралельні структури місцевих органів влади та експертні групи, які матимуть право блокувати розгляд і прийняття законопроектів Верховної Ради України. Одним з головних завдань новоутвореного органу Віча Народних Представників є проведення максимальної кількості референдумів в Україні.

ОСОБА_3 ОСОБА_2 (Титаренко) спростувати вказану недостовірну інформацію на сайті «Грані часу» шляхом викладення на цьому сайті повного тексту рішення у цій справі.

Стягнути з ОСОБА_2 (Титаренко) 1 гривню у відшкодування моральної /немайнової/ шкоди позивачу за поширення недостовірної інформації яка негативно відобразилася на діловій репутації позивача та принизила її, а також відшкодувати судові витрати повязані з розглядом справи та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі та пояснила, що була присутня на круглому столі, який відбувся 19 листопада 2014 на базі кафедри ЮНЕСКО "Філософія людського спілкування" і соціально-гуманітарних наук Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенко,як фізична особа, та виклала на своєму сайті свою думку та оціночні судження з приводу проведення круглого столу, як блогер.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Відповідно до ст.ст. 277, 297, 299 ЦК України, ст.ст. 28, 32 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та честі, недоторканності своєї ділової репутації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації в судовому порядку.

Разом з тим, згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Це право закріплено також у ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 грудня 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

За змістом ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судові практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що публікація на сайті «Грані часу» відповідачкою ОСОБА_2 (Титаренко) (а. с. 19-25), містять її особисту думку та оціночні судження, які не можуть бути визнані такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, і спростуванню не підлягають.

Саме про це ОСОБА_2 стверджувала в судовому засіданні. Докази іншого у справі відсутні.

Як розяснив Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 грудня 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у п. 19 постанови, Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Позивач не позбавлений права на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК УКраїни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 2 ст. 16 ЦК України містить перелік можливих способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 25 Постанови, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Крім того, відповідно до вимог ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Отже, обраний позивачем спосіб спростування поширеної інформації шляхом викладення на сайті повного тексту рішення у цій справі не є належним захистом порушеного права.

Відповідно до вимог, передбачених ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.18 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 постанови пленуму ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Оскільки позивачем належних та допустимих доказів у підтвердження факту порушення його особистих немайнових прав та спричинення йому внаслідок цього моральної шкоди суду не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів, що мало місце порушення прав позивача, а саме: порушення конституційного права на повагу до честі, гідності, яке закріплено в преамбулі Загальної декларації прав людини, гарантоване ст. 28 Конституції України, та ст. ст. 270, 297 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Харківського обласного осередку Всеукраїнської організації «Сила і честь» задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 1 ст.. 88 ЦПК України, судові витрати повязані з розглядом справи та судовий збір , стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача не підлягають, оскільки позовні вимоги залишені без задоволення.

Керуючись ст.. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог Харківського обласного осередку Всеукраїнської організації «Сила і честь» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4