У Х В А Л А

7 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до відділу освіти Крижопільської районної державної адміністрації, комунальної установи «Крижопільський районний методичний центр закладів освіти» Крижопільської районної ради про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 березня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 березня 2016 року залишено без змін.

У жовтні 2016 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини третьої статті 40, статей 41, 47, частини четвертої статті 235 КЗпП України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявниця надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2011 року, 20 березня і 15 травня 2013 року та 29 січня 2014 року.

Водночас заявниця просить поновити строк подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року, посилаючись на поважність причин його пропуску. Зокрема, вказує, що зазначену ухвалу нею отримано лише 2 вересня 2016 року і у зв'язку з цим пропущено строк звернення до Верховного Суду України.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина четверта статті 356 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки наведені ОСОБА_4 причини пропуску строку є поважними.

Разом з тим, перевіривши доводи ОСОБА_4, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, яку заявниця просить переглянути, суд касаційної інстанції погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову. При цьому, встановивши, що посада позивачки була скорочена, порядок попередження про звільнення відповідачем дотримано, а також отримано попередню згоду первинної профспілкової організації на її звільнення, суд дійшов висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України проведено згідно з вимогами чинного трудового законодавства.

У наданій для порівняння ухвалі від 23 листопада 2011 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з рішенням суду першої інстанції, який встановивши, що при звільненні позивача на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України не отримано попередню згоду Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» та первинної профспілкової організації підприємства, дійшов висновку про задоволення позову про поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 20 березня 2013 року скасував рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме судом належним чином не перевірено доводів позивача щодо наявності вини відповідача у ненаданні йому трудової книжки, не вмотивовано висновок щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 15 травня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ на підставі статті 338 ЦПК України скасував ухвалу суду апеляційної інстанції, справу направив на новий розгляд, зазначивши про те, що судом не звернуто увагу, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову як у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду так і у зв'язку з безпідставністю позовних вимог. Крім того, судом залишено поза увагою, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок про його тимчасову непрацездатність.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції й направляючи праву на новий розгляд Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 29 січня 2014 року зазначив про те, що у порушення норм процесуального права судом не з'ясовано чи відбулись зміни в організації виробництва і праці, не перевірено доводів позивача щодо переважного права на залишення його на роботі та відсутності згоди профспілкового комітету на його звільнення.

У наданих для порівняння судових рішеннях та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, встановлено різні фактичні обставини, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до відділу освіти Крижопільської районної державної адміністрації, комунальної установи «Крижопільський районний методичний центр закладів освіти» Крижопільської районної ради про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко