АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/212/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу

ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, мотивуючи тим, що витрачає близько 1500 грн на місяць на ліки, проживає разом з дружиною, яка не працює, оскільки доглядає його як інваліда 1групи. Розмір доходу його разом з дружиною не перевищує 1250грн. На теперішній час існує за рахунок заощаджень. ОСОБА_7, який являється сином позивача, не надає допомоги на утримання потребуючого матеріальної допомоги через стан свого здоров'я батька.

Просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з 11.11.2015р. і довічно.

В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача аліменти в розмірі 300 грн на місяць.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи..

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши сторони, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач з 16.03.2011 року має першу групу інвалідності за загальним захворюванням, яка з 29.03.2012р. встановлена безстроково, у звязку з чим він визнаний непрацездатним та таким, що потребує постійного стороннього догляду та допомоги з частковою залежністю від інших осіб, що підтверджується відповідними довідками МСЕК. Позивач отримує пенсію, розмір якої з вересня 2015 року складає 1225,61грн на місяць. Дружина позивача перебуває на обліку в УСЗН Придніпровського району м. Черкаси як працездатна особа, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1групи, у звязку з чим отримує компенсаційні виплати в розмірі 16,16грн на місяць. Позивач проживає в будинку, 29/100 частки якого належить йому на праві власності. Земельна ділянка, на якій розташована ця частина будинку, також належить позивачеві на праві власності. У зв'язку з хронічною хворобою нирок позивач періодично звертається за медичною допомогою. Відповідач є працездатною особою, проте не працює і перебуває на обліку як безробітний в Уманському МЦЗ з 30.09.2015р., у зв'язку з чим отримує державну допомогу в розмірі 889,03грн на місяць. Періодично відповідач потребує лікування у зв'язку з хронічною хворобою нирок 1 ступеню. 22.10.2015 року ОСОБА_7 передав позивачеві суму коштів в розмірі 6400 доларів США, в якості вартості частини проданої квартири по вул. Орджонікідзе, буд 115, яку відповідач успадкував за заповітом після смерті своєї бабусі (матері позивача). На підставі виконавчого листа від 24.11.2006р., виданим Уманським районним судом Черкаської області, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 стягувались аліменти на утримання ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.06.2006 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30.11.2010 року. Станом на 30.11.2010 року борг за позивачем по виплаті аліментів складає 19619,65 грн, який він до теперішнього часу не погасив. Оскільки розмір пенсії позивача перевищує розмір прожиткового мінімуму, суд відмовив у позові з мотивів відсутності потреби позивача у аліментах.

Колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для зміни чи скасування рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Статтею 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Таким чином сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум позивача. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому суди при постановленні рішень мають зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. Позивач має дохід, який є більшим ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, має власне житло, земельну ділянку, має грошові кошти передані йому відповідачем 22.10.2015 року 6400 доларів США.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано виходив із змісту позовних вимог заявлених до суду та встановив, що позивач не потребує матеріальної допомоги, оскільки його доходи забезпечували йому прожитковий мінімум, встановлений законом.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що фактично ОСОБА_6 в ній заявляє до апеляційного суду інші позовні вимоги стягнення додаткових витрат повязаних із його інвалідністю, тобто допомогу батькам від повнолітніх дітей на додаткові витрати, що передбачено ст. 203 СК України, а не аліменти на підставі ст. 202 СК України, як вказано в позовній заяві.

Оскільки вимоги апеляційної скарги виходять за межі вимог вказаних у позовній заяві, вони не підлягають розгляду в апеляційній інстанції в силу вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався як на підставу відмови в позові на відсутність умов передбачених ч. 1 ст. 202 СК України, оскільки в позові досить відмовити з однієї підстави, і з цих мотивів обґрунтовано не розглядав іншу можливу підставу відмови ухилення позивача від виконання батьківських обовязків (ухилення від сплати аліментів).

Керуючись ст.ст. 11, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, ст. 202, 203 Сімейного кодексу України, колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька відхилити, рішення суду залишити без змін.

Ухвала та рішення набувають законної сили з моменту проголошення ухвали, та можуть бути оскаржені у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :