РІШЕННЯ

Іменем України

16.11.2016 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого- судді Лозинського Б.М.

при секретарі- Попик А.Б.

з участю позивача- ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_11

представника відповідачка- ОСОБА_12

представника третьої особи- ОСОБА_19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є законними представниками неповнолітнього позивача ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", з участю третьої особи- органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання за позивачами права користування та зобов'язання не вчиняти перешкоди у користуванні кімнатою НОМЕР_1 на другому поверсі в гуртожитку для проживання сімей по АДРЕСА_1 та позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є законними представниками неповнолітнього позивача ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, за участю третьої особи- Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним ордеру №299 на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1, виданого на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ТзОВ «Львівські автобусні заводи» №15 від 29.08.2013 року для проживання та реєстрації в ній ОСОБА_10 і членам його сімї- дочці ОСОБА_7, зятю ОСОБА_8 та онуку ОСОБА_9; визнання недійсним ордеру №200 від 20.10.2010 року, виданого ТзОВ "Львівавтокомплектація" відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині заселення кімнат НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в гуртожитку по АДРЕСА_1; визнання за позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та малолітнім ОСОБА_6 право користування житловими кімнатами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на другому поверсі в гуртожитку для проживання сімей по АДРЕСА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, з участю третіх осіб- ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом звільнення незаконно зайнятого житлового приміщення, суд, -

в с т а н о в и в:

07.11.2013 року позивачі за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які є законними представниками неповнолітнього позивача ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_6, звернулися до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", з участю третьої особи - органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права користування та зобов'язання не вчиняти перешкоди у користуванні кімнатою НОМЕР_1 на другому поверсі в гуртожитку для проживання сімей по АДРЕСА_1.

08.05.2014 року позивачі за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які є законними представниками неповнолітнього ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_6, звернулися до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", з участю третьої особи- органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним ордеру №299 від 29 серпня 2013 року на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1, виданого на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ТзОВ «Львівські автобусні заводи» №15 від 29.08.2013 року для проживання та реєстрації в ній ОСОБА_10 і членам його сімї- дочці ОСОБА_7, зятю ОСОБА_8 та онуку ОСОБА_9; визнання недійсним ордеру №200 від 20.10.2010 року, виданого ТзОВ "Львівавтокомплектація" відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині заселення кімнат НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в гуртожитку по АДРЕСА_1; визнання за позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 права користування житловими кімнатами НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на другому поверсі в гуртожитку для проживання сімей по АДРЕСА_1; зобов'язання ТзОВ ТзОВ "Львівавтокомплектація" та ТзОВ "Львівські автобусні заводи" не вчиняти позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перешкод в користуванні житловою кімнатою НОМЕР_1 на другому поверсі в гуртожитку для проживання сімей по АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 26 червня 2014 року об'єднано в одне провадження цивільну справу 465/10582/13-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які є законними представниками неповнолітнього позивача ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_6 до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", з участю третьої особи - органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання за позивачами права користування та зобов'язання не вчиняти перешкоди у користуванні кімнатою НОМЕР_1 на другому поверсі в гуртожитку для проживання сімей по АДРЕСА_1 та цивільну справу 465/2652/14-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які є законними представниками неповнолітнього позивача ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_6 до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, за участю третьої особи - Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним ордеру №299 на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1, виданого на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ТзОВ «Львівські автобусні заводи» №15 від 29.08.2013 року для проживання та реєстрації в ній ОСОБА_10 і членам його сім'ї - дочці ОСОБА_7, зятю ОСОБА_8 та онуку ОСОБА_9; визнання недійсним ордеру №200 від 20.10.2010 року, виданого ТзОВ "Львівавтокомплектація" ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині заселення кімнат НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в гуртожитку по АДРЕСА_1; визнання за позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 права користування житловими кімнатами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на другому поверсі в гуртожитку для проживання сімей по АДРЕСА_1.

08.09.2014 року відповідачем за первісним позовом про визнання недійсним ордерів ОСОБА_10 подано зустрічний позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, з участю третіх осіб- ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні ОСОБА_10 кімнатою НОМЕР_1, яка знаходиться у гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити кімнату НОМЕР_1 гуртожитку.

Позивач за первісними позовами ОСОБА_1 а також його належним чином уповноважена представник- адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позови задовольнити з підстав, викладених позовних заявах, надали пояснення, аналогічні наведеним у позовах та додатково надали пояснення, згідно з якими зазначили, що ТзОВ «Львівавтокомплектація» безпідставно видала гр. ОСОБА_10 ордер № 229 на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1, оскільки під час видачі даного ордеру він та члени його сім'ї проживали в даній кімнаті, що стосується ордеру №200 на кімнати НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 в гуртожитку по АДРЕСА_1 зазначили, що даний ордер виданий ОСОБА_7 безпідставно так-як останні не являлись працівниками ТзОВ «Львівавтокомплектація» ні ТзОВ «Львівські автобусні заводи» а він та члени його сім'ї потребують покращення житлових умов та кімнати НОМЕР_2, НОМЕР_3 знаходяться в одному блоці з кімнатою НОМЕР_1.

Представник відповідача за первісними позовами ТзОВ «Львівавтокомплектація» проти вимог первісних позовів заперечив у повному обсязі, зустрічний позов підтримав та додатково надав пояснення, відповідно до яких гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3 ніколи не були прописані в гуртожитку по АДРЕСА_1, а гр. ОСОБА_1 зареєстрований у гуртожитку по АДРЕСА_1 без конкретної кімнати, ордер на заселення кімнати НОМЕР_1 в даному гуртожитку йому не видавали, та відповідно до будинкової книги гр. ОСОБА_1 поселений на ліжко-місце у кімнаті НОМЕР_4 даного гуртожитку, крім цього, зазначив, що станом на дату видачі ордеру № 299 на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку дана кімната була незаселеною.

Представник третьої особи- Франківської районної адміністрації Львівської міської ради- ОСОБА_19 первісний позов від 07.11.2013 року підтримав, щодо первісного позову від 08.05.2014 року поклався на розсуд суду, зустрічний позов від 08.09.2014 року заперечив.

Належним чином уповноважений представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом ОСОБА_12 у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, надав пояснення, аналогічні наведеним у зустрічній позовній заяві, проти вимог первісних позовів заперечив у повному обсязі та додатково надав пояснення, згідно з якими вважає, що позовні вимоги позивачів за первісним позовом є безпідставними, оскільки, у позивачів за первісним позовом відсутнє об'єктивне право на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1, так-як останні не отримували ордера на заселення кімнати НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 не були вселені в дану кімнату і станом на дату видачі ордеру № 299 кімната НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 була незаселеною, також зазначив, що позивачі за первісним позовом проживають за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2, представники відповідача ТзОВ «Львівські автобусні заводи», відповідачі за первісним позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в судове засідання не з'явились, хоч належно повідомлені про час та місце слухання справи. З матеріалів вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності, згідно ст.169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_14, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісні позови не підлягають задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

На підставі рішення виконкому Львівської міської ради №154 від 28.02.2003р. статус гуртожитку для одиноких ВАТ «ЛАЗ» за адресою АДРЕСА_1 змінено та надано статус гуртожитку для проживання сімей.

В матеріалах справи наявний ордер № 532 від 18.04.2005 року на право заселення кімнати НОМЕР_5 в гуртожитку по АДРЕСА_1, виданий на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ВАТ «ЛАЗ» №10 від 22.03.2005 року для проживання та реєстрації в ній ОСОБА_1 і членів його сім'ї - дружини ОСОБА_2, сину ОСОБА_3.

В матеріалах справи наявний ордер, № 15 виданий ТзОВ «Львівавтокомплектація» на право заселення кімнати НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1, сім'я якого складається з 1 особи. У даному ордері відсутня дата видачі та номер спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету (підстава видачі).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27.06.2013 року по цивільній справі №2/465/199/13 ордер № 15 без дати на заселення кімнати НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 визнано недійсним.

В матеріалах справи наявний ордер №299 від 29.08.2013 року на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1, виданий на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ТзОВ «Львівські автобусні заводи» №15 від 29.08.2013 року для проживання та реєстрації в ній ОСОБА_10 і членів його сім'ї - дочці ОСОБА_7, зятю ОСОБА_8 та онуку ОСОБА_9.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, виходячи з вимог ст.11 ЦПК України, розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Житлові права охороняються законом, за виключенням випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших громадян чи прав державних і громадських організацій.

Згідно з ст.128 ЖК України, та п. 9 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Ради Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 р. жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Як вбачається із ст.129 ЖК України, та п. 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Ради Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 р., ордер на житлове приміщення може бути визнаний недійсним в судовому порядку у випадку порушення прав інших громадян на вказане в ордері житлове приміщення, неправомірних дій посадових осіб при вирішенні питання про надання житла,а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Статтею 59 ЖК України передбачено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Відповідно до п.10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Ради Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 р., при одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи судової звітності.

Отже, єдиною правовою підставою для вселення в жиле приміщення є ордер. Проживання в приміщенні особи, в яке вона вселилась без ордеру, не надає такій особі права на житло незалежно від строку її проживання, визнання ордеру недійсним з мотивів, що він виданий на зайняте приміщення, може мати місце в тому разі, коли останнє було зайняте правомірно.

Як вбачається з показів свідка ОСОБА_1 останній забезпечив собі доступ до кімнати НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 за допомогою працівників ГУМВС України у Львівській області, як на підставу вселення в кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 покликається на ордер № 15 без дати та підстави видачі.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_15, оскільки даний свідок в судовому засіданні заявила, що про факт вселення в кімнату НОМЕР_1 гр. ОСОБА_1 та чинення перешкод у користуванні кімнатою НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1 в період з 29.08.2013 року їй відомо зі слів ОСОБА_2.

Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_16, останній був свідком опечатування кімнати НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 представниками ТзОВ «Львівавтокомплектація» яке мало місце до 29.08.2013 р., крім цього повідомив що на праві приватної власності ОСОБА_2 володіє житловим будинком АДРЕСА_2.

В матеріалах справи відсутні докази проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 станом на 29 серпня 2013 року (дата видачі ордера ОСОБА_10), а також доказів вчинення первісними позивачами до моменту подачі позовів дій по зняттю з обліку з попереднього місця проживання.

Натомість у матеріалах справи наявний ордер №299 від 29.08.2013 року, який видано на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ТзОВ «Львівські автобусні заводи» №15 від 29.08.2013 року для проживання та реєстрації в ній ОСОБА_10 і членам його сім'ї - дочці ОСОБА_7, зятю ОСОБА_8 та онуку ОСОБА_9, а також докази реєстрації даними особами місця проживання у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позивачі за первісним позовом не набули права користування спірними приміщенням в гуртожитку, оскільки їм не видавався спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на жилу площу. Тому позивачі за первісним позовом не є особами, які мають право на користування спірними приміщеннями. Виходячи з наведеного, видача оспорюваних позивачами за первісним позовом ордерів не порушує їх права та законні інтереси.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208, 209, 212, 213-215,218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є законними представниками неповнолітнього позивача ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", з участю третьої особи- органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання за позивачами права користування та зобов'язання не вчиняти перешкоди у користуванні кімнатою НОМЕР_1 на другому поверсі в гуртожитку для проживання сімей по АДРЕСА_1 та позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є законними представниками неповнолітнього позивача ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, за участю третьої особи- Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним ордеру №299 на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1, виданого на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ТзОВ «Львівські автобусні заводи» №15 від 29.08.2013 року для проживання та реєстрації в ній ОСОБА_10 і членам його сімї- дочці ОСОБА_7, зятю ОСОБА_8 та онуку ОСОБА_9; визнання недійсним ордеру №200 від 20.10.2010 року, виданого ТзОВ "Львівавтокомплектація" відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині заселення кімнат НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в гуртожитку по АДРЕСА_1; визнання за позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та малолітнім ОСОБА_6 право користування житловими кімнатами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на другому поверсі в гуртожитку для проживання сімей по АДРЕСА_1 - відмовити за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, з участю третіх осіб- ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом звільнення незаконно зайнятого житлового приміщення - задоволити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_10 кімнатою НОМЕР_1, яка знаходиться у гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити кімнату НОМЕР_1 гуртожитку.

Стягнути з ОСОБА_1 81,20 грн. на користь ОСОБА_10 судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 81,20 грн. на користь ОСОБА_10 судового збору.

Стягнути з ОСОБА_10 судового збору 81,20 грн. на користь ОСОБА_10 судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через районний суд.

Суддя Франківського

районного суду м.Львова: Лозинський Б.М.