У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства «Державне управління комплексного забезпечення» Державної фінансової інспекції України на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Державне управління комплексного забезпечення» Державної фінансової інспекції України про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за заявою ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним п. 3 наказу Державного підприємства «Державне управління комплексного забезпечення» Державної фінансової інспекції України (далі - ДП «Державне управління комплексного забезпечення») від 28 липня 2014 року № 28-о стосовно звільнення ОСОБА_2 з посади юрисконсульта з питань запобігання та виявлення корупції у зв'язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 з 28 липня 2014 року на посаді юрисконсульта з питань запобігання та виявлення корупції ДП «Державне управління комплексного забезпечення», стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 46 269 грн 96 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах сум виплати за один місяць та вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року в частині визначення розміру середнього заробітку та судового збору змінено, зменшено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з ДП «Державне управління комплексного забезпечення» на користь ОСОБА_2 з суми 46 269 грн 96 коп. до суми 44 867 грн 84 коп. та вирішено питання судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року касаційну скаргу ДП «Державне управління комплексного забезпечення» відхилено, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року залишено без змін.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в розмірі 46 971 грн 02 коп., обґрунтовуючи її тим, що рішення суду про поновлення її на роботі було виконане тільки 03 серпня 2015 року та не було виплачено заробітну плату за цей час.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року, заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Державне управління комплексного забезпечення» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 44 867 грн 84 коп.

У касаційній скарзі ДП «Державне управління комплексного забезпечення» просить скасувати ухвали суду першої і апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог заявника, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних ухвал вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених ухвал.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу (п. 34 постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з того, що відповідач не виконав свій обов'язок про виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі, яке підлягало негайному виконанню.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Державному підприємству «Державне управління комплексного забезпечення» Державної фінансової інспекції України у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Державне управління комплексного забезпечення» Державної фінансової інспекції України про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за заявою ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, за касаційною скаргою на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак