У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.,

суддів: Собослоя Г.Г., Власова С.О.,

при секретарі: Сочка І.І.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 вересня 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 10 000 доларів США зі сплатою 16,0 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення 03 вересня 2012 року. З метою забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором 03.09.2008 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3», ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Олексієвною було укладено договір поруки.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, щодо повернення кредитних коштів, станом на 08 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмір 51 091,48 грн., з яких прострочена до повернення сума кредиту 44 372,18 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 4 681,31 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту 2 037,99 грн.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд стягнув неправильно нараховану заборгованість по відсотках та пеню за 5 років, хоча законодавством передбачений річний строк позовної давності за вимогою про стягнення неустойки. Збільшення відсоткової ставки, яка передбачена додатковою угодою між банком та позичальником не була узгоджена з поручителем, за таких обставин порука припинилась 07.10.2007 року. За твердженням апелянта, про час та місце розгляду справи відповідачі належним чином не повідомлялись тому не могли реалізувати свої процесуальні права.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інтенції, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Із матеріалі справи вбачається, що 03 вересня 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 807/4/08, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 10 000 доларів США зі сплатою 16,0 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення 03 вересня 2012 року (а.с.4-8). 03.09.2008 року з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором, між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №807/4/08/S-1, згідно якого ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_1 та в повному обсязі несуть відповідальність перед Банком у разі невиконання ОСОБА_1 зобовязань. Пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що поручитель зобовязується відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном (а.с. 23). 25 листопада 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_1 було укладено додатковий кредитний договір № 1 до кредитного договору № 807/4/08 від 03.09.2008 року, яким сторони підтвердили наявність поточеної заборгованості в сумі 9072, 66 долари США та виклали умови договору в новій редакції, а саме кредитні кошти надані з терміном до 03 вересня 2022 року з відсотковою ставкою в період з 25 листопада 2009 року по 24 листопада 2010 року - 14 %, з 25 листопада 2010 року по 24 листопада 2011 року - 16 % , з 25 листопада 2011 року до закінчення строку кредитування - 18% річних (а.с. 11-15). Відповідно до п.2.4.1 Договору, проценти розраховуються виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, із розрахунку рік рівний 360 дням, місяць рівний 30 діб та сплачується Позичальником згідно з п.п. 2.5 Договору. За умовами п.п. 2.4.2, 2.4.3 Договору,розрахунок процентів за користування Кредитом Позичальник здійснюється у відповідній валюті кожного траншу щомісячно. Згідно п. 2.5.1 позичальник зобов'язаний щомісячно до дати встановленої у графіку, наведеному в додатку № 1 до цього договору вносити кошти у сумі не меншій суми чергового платежу.

25 листопада 2009 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір поруки до договору поруки №807/4/08/S-1, згідно з яким ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_1 та в повному обсязі несе відповідальність перед Банком у разі невиконання ОСОБА_1 зобовязань за додатковим кредитним договором № 1 до кредитного договору № 807/4/08 від 03.09.2008 року (а.с.20 на звороті).

Відповідно до ст.526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, і з 2009 року виникла прострочена заборгованість за Кредитом.

Згідно пункту 4 Договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 відсотків від суми кредитних коштів, якщо прострочення виконання зобов'язання сталось більше ніж 7 календарних днів позичальник сплачує штраф в розмірі 20 відсотків від суми невиконаного зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_1 перед ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» станом на 08.08.2015 року становить 51 091,48 грн., з яких прострочена до повернення сума кредиту 44 372,18 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 4 681,31 грн., прострочена комісія за обслуговування кредиту - 0,00 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту 2 037,99 грн. (а.с. 24)

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно з ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив із того, що позичальником не виконано зобов'язання за кредитним договором по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом у строк, зазначений у кредитному договорі, що є підставою для заборгованості.

Наведений висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та відповідає діючому законодавству.

Суд не бере до уваги доводи апелянта щодо припинення зобовязання поручителя за кредитним договором, у звязку із збільшенням розміру відповідальності, оскільки додатковим договором № 1 до договору поруки згідно з яким ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_1 та в повному обсязі несе відповідальність перед Банком у разі невиконання ОСОБА_1 зобовязань за додатковим кредитним договором № 1 до кредитного договору № 807/4/08 від 03.09.2008 року

За умовами кредитного договору № 807/4/08 повернення кредиту здійснювалось відповідно до графіку № 1 який передбачав ануїтетний вид платежу по кредиту (а.с. 9), в подальшому поручитель підписавши додатковий договір № 1 до договору поруки, а тому поручитель погодився з заборгованістю зазначеною в додатковому кредитному договорі № 1 до кредитного договору № 807/4/08 від 03.09.2008 року. В подальшому відповідно до розрахунку заборгованості, нарахування проводилось за класичною схемою. Де саме невірно проведено розрахунок заборгованості апелянти не зазначили, контррозрахунок суду не надали, за таких обставин твердження апелянта про неправильність нарахування заборгованість по відсотках є безпідставне.

Відповідачі неодноразово повідомлялись про час та місце розгляду справи (а.с.39,40, 46-49,51,52, 54-56), однак в судове засідання не з'явились і заяв щодо застосування судом строку позовної давності суду не подавали, за таких обставин суд у відповідності до вимог ч.3 ст.267 ЦК України не мав правової підстави для застосування позовної давності, тому твердження відповідачів щодо незастосування судом позовної давності до вимог про стягнення неустойки не ґрунтується на законі.

З врахування наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та вирішив спір, що у відповідності до положень ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: