МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 521/269/16-ц
Номер провадження №2/521/1998/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі судового засідання - Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 діючого особисто та як законний представник в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю внаслідок ДТП та франшизи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 діючий особисто та як законний представник в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4,13.01.2016 року звернулись до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_5 про стягнення відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю внаслідок ДТП та франшизи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що 11.10.2014 року приблизно о 15 годині 30 хвилин на 11 км автодороги «Об'їзд м. Одеси» у с. Котовка по вул. Балтська дорога, 148-г сталося ДТП за участю автомобілів: «Фіат-Дукато» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5; ВАЗ-2110 державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2; «Мерседес-Віто» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2015 року у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, у скоєнні ДТП визнано винним відповідача ОСОБА_5

Внаслідок ДТП до медичних закладів було доставлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, забій м'яких тканин тімяно-скроневої частини, та ОСОБА_4 з діагнозом: забій м'яких тканин області носу, крім того, в результаті ДТП вони мали головний біль, нудоту, загальну слабкість та перебували на стаціонарному лікуванні. Також зазначили, що лікування відбувалось як у м. Одесі так і в м. Бобринець, що створювало додаткові незручності при транспортуванні постраждалих.

Таким чином, неправомірними діями відповідача позивачам завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких малолітній ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазнали у зв'язку з ушкодженням їх здоров'я внаслідок ДТП 11.10.2014 року.

У неповнолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відбулись порушення нормальних життєвих зв'язків, вони були змушені перенести численні діагностичні процедури та лікування, що спричинили сильний біль та серйозний стрес, крім того, вони витрачали час на звернення по допомогу до лікарів та правозахисників, тому, з урахуванням характеру та обсягу страждань, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, розмір завданої моральної шкоди оцінюється позивачами у сумі по 20000 гривень.

З вимогою про відшкодування моральної шкоди також звернувся і власник транспортного засобу ВАЗ-2110, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_2, оскільки, після аварії він протягом тривалого часу не міг користуватися пошкодженим автомобілем та був змушений постійно їздити в м. Кіровоград з питань страхової виплати та оцінює втрати немайнового характеру, спричинені внаслідок душевних страждань, у розмірі 15000 гривень.

Крім того, 08.04.2014 року між страховою компанією «Княжа» і відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого розмір франшизи становить 500 грн. та підлягає відшкодуванню на користь ОСОБА_2

З підстав наведеного позивачі просять суд: стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 20000 грн., як відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму в розмірі 20000 грн., як відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 150000, як відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 500 грн, як відшкодування франшизи.

Представник позивачів за договором про надання правової допомоги - Михайленко Д.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_8, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 11.10.2014 року приблизно о 15 годині 00 хвилин на 11 км автодороги «Об'їзної дороги м. Одеси» у с. Котовка по вул. Балтська дорога, 148-г, біля бази «Карго Сервіс» сталося ДТП за участю автомобілів: «Фіат-Дукато» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, який не впевнився в безпеці руху та не вибрав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2110, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, та після чого автомобіль ВАЗ-2110, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 відкинуло на автомобіль «Мерседес-Віто», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 Внаслідок даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та до медичних закладів було доставлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується висновком начальника Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області полковника Драган О.В. від 13.10.2014 року.

З довідки КУ «Одеська обласна дитяча лікарня» №22453 від 11.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_3, 17.11.2004 року після обстеження нейрохірургом встановлено діагноз: ЗЧМТ, СГМ, забій м'яких тканин тімяно-скроневої частини.

Та з довідки КУ «Міська клінічна лікарня №11» від 11.10.2014 року, встановлено, що після консультації нейрохірурга ОСОБА_4 встановлено діагноз: забій м'яких тканин області носа.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого 08.04.2005 року, відділом РАЦС Бобринецького районного управління юстиції, актовий запис №115, вбачається, що його батьком є ОСОБА_2.

Згідно ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Судом встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ-21104» державний номерний знак НОМЕР_2, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 виданого 09.10.2015 року центром ДАІ 5507, на праві приватної власності належить позивачу - ОСОБА_2

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2015 року визначено, що дорожньо-транспортна пригода 11.10.2014 року сталася в результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого він був визнаний винним у скоєнні ДТП, та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою.

З підстав цього, суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_5 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля, що належить позивачу ОСОБА_2 є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5, була застрахована ПрАТ «УСК «КНЯЖА», поліс № АС8186155, який діяв з 12.04.2014 року до 11.04.2015 року включно. Відповідно до зазначеного полісу, передбачена франшиза (частина яка не відшкодовується страховою компанією) у розмірі 500 грн.

Згідно листа ПрАТ «УСК «КНЯЖА» за №3413 від 19.06.2015 року розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ-2110 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 становить 28180,63 грн., франшиза, згідно Полісу, становить 500 грн., з підстав чого йому підлягає до виплати сума страхового відшкодування у розмірі 27680,63 грн.

Пунктом 36.6 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

При таких обставинах, сума франшизи у розмірі 500 грн. підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_5

Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З аналізу вище зазначених правових норм вбачається, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч. ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З доданих до матеріалів справи: медичної карти стаціонарного хворого №3333, епікризу №3333, та виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебувала на стаціонарному лікуванні у Бобринецькій центральній районній лікарні, Кіровоградської області, з 12.10.2014 року по 22.10.2014 року із діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій н/з лівого стегна, лівого колінного суглобу, гемартроз II степені.

Також з доданих до матеріалів справи: копії медичної карти стаціонарного хворого №3332, епікризу №3332, та виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3332 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що він також перебував на стаціонарному лікуванні в Бобринецькій центральній районній лікарні, Кіровоградської області, з 12.10.2014 року по 20.10.2014 року із діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій тім'яно-скроневої ділянки з правої сторони, астено-невротичний синдром, забій м'яких тканин тім'яно-скроневої ділянки з правої сторони.

Враховуючи вищенаведене та вимоги позивачів, щодо компенсації заподіяної їм моральної шкоди отриманої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: порушення нормального способу життя, завданої шкоди здоров'ю, неможливість експлуатації автомобіля, перенесення стресів, необхідність звернення до спеціалістів, звернення до суду, тому суд визнає, що позивачам дійсно заподіяно певну моральну шкоду.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АВВ №279223 встановлено, що ОСОБА_5 займається підприємницькою діяльністю як фізична особа-підприємець, згідно довідки про доходи та витрати за 2015 рік отримав чистий прибуток за рік у розмірі 105064,72 грн.

Крім того, суд враховує, що у ОСОБА_5 на утриманні є двоє неповнолітніх синів - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 року (свідоцтво про народження серія НОМЕР_8, видане Другим відділом РАЦС Малиновського районного управління юстиції від 22.03.2007 року) та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 року (свідоцтво про народження серія НОМЕР_9, видане Другим Малиновським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції від 29.07.2010 року). Також дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_5 в теперішній час не працює, так як звільнена за власним бажанням з 25.04.2007 року, в зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, про що 25.04.2007 року зроблений відповідний запис в трудовій книжці ОСОБА_5, серія НОМЕР_10.

Тому враховуючи вище наведене, керуючись принципом виваженості, розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_5 - на користь позивачів певну суму компенсації заподіяної моральної шкоди, що полягала сукупно у моральних стражданнях, перенесених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: завданні шкоди здоров'ю, майну, необхідність звернення до лікарів, спеціалістів, порушенні нормальних життєвих зв'язків, яких вони зазнали у зв'язку із нервовим хвилюванням, пов'язаним з ДТП.

Так, у зв'язку із заподіянням шкоди здоров'ю, перебуванням на лікуванні неповнолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проведенням певних обстежень лікарями, перенесеними хвилюваннями, суд вважає за необхідне задовольнити частково вимоги вказаних позивачів та стягнути з відповідача ОСОБА_5 на їх користь по 7000 (сім тисяч) гривень кожному у відшкодування моральної шкоди.

Посилання представника відповідача за довіреністю ОСОБА_8 на те, що такі вимоги позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підлягають задоволенню в частині стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_5, а з урахуванням Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року підлягають стягненню з ПрАТ «УСК «КНЯЖА», та є підставою для відмови у задоволенні таких позовних вимог, суд не приймає до уваги.

Так як відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній при ухвалені постанови від 20.01.2016 року №6-2808цс15, яка є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України (ч.1 ст.360-7 ЦПК України) - зазначено, що потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Оцінюючи вимоги позивача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, суд враховує п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03 1995 р. №4, та ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України.

Досліджуючи вимоги ОСОБА_2, щодо компенсації заподіяної йому моральної шкоди, як наслідок ДТП - порушення нормального способу життя, душевні страждання через завдання шкоди здоров'ю сина, ушкодження власного автомобілю, перенесення стресу, звернення до лікарів, спеціалістів, звернення до суду, суд визнає, що позивачу неправомірною поведінкою відповідача ОСОБА_5 дійсно заподіяно моральну шкоду.

Суд вважає, що з урахуванням вищезазначених досліджених судом обставин, вказана позивачем сума компенсації заподіяної моральної шкоди у розмірі 15000 грн., підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 компенсації моральної шкоди у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, що є розумним та справедливим.

За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Судом встановлено, що при подачі позову, позивачі не оплачували судовий збір посилаючись на норми п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У зв'язку з вищевикладеним, судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 діючого особисто та як законний представник в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю внаслідок ДТП та франшизи - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_6, на користь ОСОБА_3 - 7000 (сім тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_6, на користь ОСОБА_4 - 7000 (сім тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_6, на користь ОСОБА_2 - 2000 (дві тисячі) гривень у відшкодування моральної шкоди та 500 (п'ятсот) гривень франшизи.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_6, на користь держави судовий збір у загальному розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л.В. Жуган