Справа № 517/824/13-ц
Провадження № 2-р/517/2/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Меєчка О.М.,

за участю секретаря Мельниченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Фрунзівка заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 16 квітня 2014 року, -

встановив:

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 16 квітня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без шлюбу, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру, поділ спільного майна задоволено частково.

Серед іншого, за ОСОБА_2 і ОСОБА_1 визнано за кожним із них право особистої приватної власності на 1/2 частину у праві власності на квартиру номер 5 у будинку № 50-а по вулиці Комсомольській в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області.

Заявник звернувся до суду із заявою про розяснення вищевказаного рішення, посилаючись на те, що з даного рішення не зрозуміло чи маються на увазі конкретні приміщення квартири чи ідеальна частка у праві власності на квартиру. На підтвердження заявник надав лист від 28 січня 2016 року за № 72/02-14 за № 72/02-14 Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, де він має намір посвідчити вказаний договір.

Сторони у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 221 ЦПК України неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про розяснення рішення суду.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У листі від 28 січня 2016 року за № 72/02-14 Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області зазначено, що згідно рішення Фрунзівського районного суду від 16 квітня 2014 року у цивільній справі № 517/824/13-ц визнано право особистої приватної власності на 1/2 «частину» квартири, хоча не вказано з яких кімнат складається вказана 1/2 частина. Також вказано, що в цьому контексті можливо суд мав на увазі 1/2 «частку» квартири (а.с. 3).

Зазначене вище зауваження нотаріальної контори узгоджуються з положеннями підпункту 4 пункту 21 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, якими визначено, що у разі проведення державної реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно державний реєстратор вносить до запису про право власності та субєкта цього права, зокрема, такі відомості - розмір частки у праві спільної власності (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності).

В даному судовому рішенні вказано про визнання за заявником права власності на 1/2 «частину» квартири, хоча фактично суд мав на увазі частку у праві спільної власності відповідно до положень ч. 1 ст. 356 ЦК України, якими визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

У п. 21 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 № 14 Пленум Верховного Суду України розяснив, що відповідно до ст. 221 ЦПК України розяснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Виходячи з наведених положень, суд вважає можливим розяснити рішення суду, оскільки формулювання його резолютивної частини не дає можливості визначити, чи маються на увазі конкретні приміщення квартири чи ідеальна частка у праві спільної власності на квартиру, що перешкоджає заявнику здійснити свої повноваження власника щодо розпорядження належною йому часткою у праві спільної власності на квартиру.

З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 221, 293 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 16 квітня 2014 року задовольнити.

Розяснити рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 16 квітня 2014 року у цивільній справі № 517/824/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без шлюбу, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру, поділ спільного майна, зазначивши що за

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 визнано за кожним із них право особистої приватної власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру номер 5 у будинку № 50-а по вулиці Комсомольській в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: