22-ц/775/640/2016(м)
Категорія 53 Головуючий у 1 інстанції Сараєв І.А.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Зайцевої С.А., Попової С.А.,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» (далі ДП «ММТП») про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлення премії в розмірі 100%.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, заперечення проти апеляційної скарги представника ММТП Стрікову Т.М., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 21 грудня 1994 року перебуває у трудових відносинах з державним підприємством "Маріупольський морський торговельний порт", що підтверджується копією трудової книжки. Останнім часом він працював старшим механіком судновий змінний помічник кранмейстера плавкрану «Евгений Петров» (а.с.12).

За табелем обліку робочого часу 8 вересня 2015 року у ОСОБА_2 мав місце прогул (а.а.58).

Згідно наказу № 514 від 08 жовтня 2015 року ОСОБА_2 оголошено догану з позбавленням премії за вересень 2015 року на 100% за порушення п.2.8 посадової інструкції кранмейстера - змінного механіка суднового плавкрану портового флоту № 2-06-1169 (24) та п. 3.1.2. Правил внутрішнього розпорядку ДП «ММТП» - прогул без поважних причин 8 вересня 2015 року.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу про дисциплінарне стягнення та його скасуванні, суд першої інстанції виходив з того, що 8 вересня 2015 року позивач був відсутній на робочому місці без поважних причин 4 год. 28 хв. - скоїв прогул, а тому, відносно нього адміністрацією підприємства законно і обґрунтовано було застосовано дисциплінарне стягнення - догана та позбавлення премії на 100% за вересень 2015 року.

З висновками суду не можна не погодитися.

Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення та сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

За порушення трудової дисципліни, як визначено в статті 147 КЗпП України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно законодавству України підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під котрим розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівників своїх обов'язків, що випливають із нормативно - правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладання стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем.

Зі змісту наказу № 514 від 08 жовтня 2015 року «Про притягнення до відповідальності в.о. кранмейстера-змінного механіка суднового плавкрану «Евгений Петров» ОСОБА_2 вбачається, що при проведенні перевірки дотримання вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку працівниками портового флоту, з використанням можливостей системи контролю доступу, були встановлені випадки відлучення з робочого місця під час несення вахти в.о. кранмейстера-змінного механіка суднового плавкрану «Евгений Петров» ОСОБА_2.», а саме:

- 08.09.2015 р. з 12 год. 18 хв. до 15 год.30 хв. та з 16 год.41 хв. До 17 год.57 хв. (сумарно відсутній 4 год.28 хв.);

- 14.09.2015р. з 13 год.54 хв. до 14 год.25 хв.(відсутній 31 хв.);

- 17.09.2015р. з 13год.15 хв. до 15 год.18хв.(відсутній 2 год.03 хв.).

За порушення п.2.8 посадової інструкції кранмейстера-змінного механіка суднового плав крану портового флоту № 2-06-1169 (24) та п.3.1.2 правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «ММТП» оголошено догану в.о.кранмейстера-змінного механіка суднового плавкрану «Евгений Петров» ОСОБА_2 та позбавлено його премії за вересень 2015 року на 100% (а.с.5-6).

Правилами статті 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен витребувати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчинення проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З наказом № 514 від 08 жовтня 2015 року «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_2 було ознайомлено.

Як вбачається із матеріалів справи, 17 вересня 2015 року ОСОБА_2 надав письмові пояснення щодо виявлених 8 жовтня 2015 року порушень трудової дисципліни і зазначив, що для проходу через КПП порту завжди використовував діючі проксимити-карти видані на його ім'я в бюро пропусків ДП «ММТП»; фактів відсутності на робочому місці не було, а виходи з території порту (відвідування офісу Регістра Судоплавства України, профспілкового комітету, Служби Капітана Порту, Інспекції Державного портового надзору тощо) пов'язані виключно з виконанням трудових обов'язків (а.с.8).

Згідно з позовною заявою ОСОБА_2 та його доводами, викладеним в апеляційній скарзі, позивач послався на те, що 8 вересня 2015 року він в період з 12.18 год. до 13.00 год. знаходився за межами ДП «ММТП», а саме, в ТОВ «СРЗ» з метою отримання акту № 333/15 від 8 вересня 2015 року.

Однак, як вбачається з вказаного акту, в ньому відсутні будь-які відомості про необхідність його отримання саме 8 вересня 2015 року та безпосередньої участі ОСОБА_2 в отриманні цього акту (а.с.13).

Представник відповідача зазначала, що невідкладної виробничої необхідності в залишенні позивачем вахти та отриманні акту не було.

Посилання ОСОБА_2 на те, що у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності не визначено чи були поважними причини його відсутності на робочому місці 8 вересня 2015 року є безпідставними, оскільки підприємство не зобов'язано відшукувати докази поважності залишення працівником робочого місця, в той час, як працівник повинен довести, що вихід за межі підприємства під час вахти, був обумовлений саме такими причинами.

Таких доказів позивач ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надав.

Крім того, на підтвердження своїх доводів про поважність відсутності на робочому місці 8 вересня 2015 року позивач надав листи Маріупольської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, в яких повідомлялося, що ОСОБА_2, як член комісії за напрямком «Члени суднової команди», брав участь у засіданнях, які відбулися 8 та 17 вересня 2015 року, а 14 вересня 2015 року знаходився у Інспекції для вирішення організаційних та технічних питань (а.с.15-17).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач пояснив, що обов'язки члена комісії виконував на підставі листа Директора Маріупольської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 11 вересня 2013 року; на оплатній основі і приймав участь у засіданнях комісії та знаходився в Інспекції на підставі телефонних викликів з інспекції, незважаючи на те, що в ці дні знаходився на вахті.

Відповідно ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Проте, як вбачається з листів Інспекції від 12 жовтня 2015 року та 14 жовтня 2015 року, інформація носить загальний характер, конкретний час знаходження ОСОБА_2 на засіданнях комісії не зазначений, інші об'єктивні докази перебування позивача в цій установі та докази того, що ці дії входили до посадових обов'язків позивача суду не надані.

Разом з тим, згідно посадової інструкції кранмейстера-змінного механіка суднового плавкрану портового флоту (п.2.8), затвердженої головним інженером ДП «ММТП» 03 листопада 2014 року, з якою позивач був ознайомлений 6 грудня 2014 року, позивач не мав права відлучатися з плавкрану під час вахти (а.с.33-42).

Згідно з п.3.1.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених на конференції трудового колективу 21 травня 2015 року, працівник зобов'язаний починати роботу відповідно до діючого режиму робочого дня. Бути на робочому місці від часу початку роботи до часу закінчення роботи, за винятком установлених перерв на відпочинок та харчування (а.с.43-56).

Однак, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 визнав, що працює також в ТОВ «Інженерне Бюро Франке Інтернешенал», отримує заробітну плату в цій організації, має перепустку цього підприємства і використовує її при залишенні робочого місця кранмейстера-змінного механіка суднового плавкрану «Евгений Петров» поряд з перепусткою ДП «ММТП».

Тому, доводи його апеляційної скарги щодо невідповідності викладених у рішенні обставин про його роботу за сумісництвом в ТОВ «Інженерне Бюро Франке Інтернешенел» та використання робочого часу всупереч інтересам ДП «ММТП», є неспроможними.

Більш того, згідно з заявами ОСОБА_2 на ім'я директора ДП «ММТП» 09 березня 2016 року та 15 березня 2016 року, позивач не заперечував наявність трудових відносин з ТОВ «Інженерне Бюро Франке Інтернешенел» (а.с.145-151).

Доводи скарги про те, що в рішенні суду не вірно зазначено початок трудової діяльності позивача - 21 грудня 2012 року, а фактично він перебуває у трудових відносинах з ДП «ММТП» з 21 грудня 1994 року, як підстава для скасування рішення, до уваги не приймаються, оскільки ці неточності не впливають на правові висновки суду першої інстанції щодо порушення позивачем трудової дисципліни 8 вересня 2015 року та в наступні дні.

Оскільки представлені позивачем докази щодо причин відсутності на роботі певний час 8 вересня 2015 року, 14 вересня 2015 року та 17 вересня 2015 року не вказують на те, що така відсутність була пов'язана з поважними причинами та виконанням посадових обов'язків, суд першої інстанції зробив правильні висновки про наявність в діях ОСОБА_2 порушень трудового законодавства, оскільки ця відсутність на роботі підтверджена даними контрольно-пропускного пункту ДП «ММТП» (а.с.96-102).

Тому, відповідач обґрунтовано наклав стягнення на працівника, оскільки встановлена та доведена наявність вини ОСОБА_2 у порушенні посадової інструкції та правил внутрішнього трудового розпорядку.

Не переконливими апеляційний суд вважає доводи скарги ОСОБА_2 про те, що в судовому рішенні не зазначено яким законом, положенням чи розпорядженням визначено, про те, що капітан повинен повідомляти начальника портфлоту, його заступника або диспетчера про необхідність вирішення питань, які стосуються судноплавства за межами судна.

Так, згідно п.п.1.1,1.2 посадової інструкції кранмейстера-змінного механіка суднового плавкрану портового флоту, кранмейстер-змінний механік судновий плав крану призначається на посаду та звільняється з займаної посади наказом директора за поданням начальника служби управління і мотивації персоналу, погодженим з начальником флоту(портового), а також підпорядковується у своїй виробничій діяльності начальнику флоту(портового) і його заступникам, а в оперативних питаннях - диспетчеру портового флоту. Він зобов'язаний не відлучатися з плавкрану під час вахти та несе відповідальність за недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку.

Аналогічні положення закріплені і в Керівництві по управлінню безпекою судна плавкран «Евгений Петров», затвердженими директором ДП «ММТП» 27 серпня 2014 року (а.с.78-93).

ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції пояснював, що у будь-якому разі, залишаючи робоче місце та відлучаючись з вахти за межі підприємства, він адміністрацію ДП «ММТП» про це не повідомляв.

Таким чином, колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про відмову ОСОБА_2 у позові про визнання незаконним та скасування наказу від 8 жовтня 2015 року про притягнення до дисциплінарної

відповідальності, оскільки факт порушення позивачем трудових обов*язків та вчинення прогулу 8 вересня 2015 року (відсуність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин доведено матеріалами справи.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду позивачем апеляційному суду не надано.

В рішенні повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість судового рішення про відмову ОСОБА_2 у позові, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: С.А.Зайцева

С.А.Попова