Справа № 714/822/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді Єфтемій С.М.
секретар Гаїна А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, через представника ОСОБА_4, звернулася до суду із вказаним позовом мотивувавши свої вимоги тим, що у 1988 році ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 було побудовано житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 року останній помер, внаслідок чого відкрилася спадщина, в т.ч. й на зазначене нерухоме майно. Позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом спадщину прийняла своєчасно та звернулася до нотаріуса за для отримання свідоцтва про право на спадщину, на зазначене домоволодіння, проте нотаріусом у видачі такого свідоцтва було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. За таких обставин, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно.

Представник позивачки ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, однак, згідно поданої заяви просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Лунківська сільська рада Герцаївського району Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності так як проти задоволення позову не заперечують.

Суд, дослідивши письмові матеріали, встановив наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що по АДРЕСА_2 розташовано житловий будинок. Згідно даних погосподарської книги Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, вказаний житловий будинок зареєстрований у сільській раді за ОСОБА_5 з 1988 року (а.с. 10).

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

У 1988 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Зважаючи на те, що житловий будинок який розташований в АДРЕСА_1 побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1988 року в сільській раді за ОСОБА_5., то з того часу останній був власником цього житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Лунківської сільської ради серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України).

Частинами 2, 3 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частини його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.

Спадкодавець ОСОБА_5, за заповітом від 08 лютого 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Опришко С.І.та зареєстрований в реєстрі за № 183, заповів позивачці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, а земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів ОСОБА_7 та ОСОБА_9.(а.с. 11) .

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до матеріалів спадкової справи померлого ОСОБА_5, позивачка у передбачений законодавством строк - 17 травня 2016 року, звернулась до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця в обсязі визначеному вищевказаним заповітом (а.с.36) проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 20 серпня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 40).

Ураховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_5 на момент смерті належав спірний житловий будинок та в порядку спадкування позивачка своєчасно прийняла спадщину, але не може оформити її з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будинок, то її вимоги підлягають задоволенню визнавши за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст. 1217, 1222, 1223, 1236, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок літ. "А" загальною площею 58,40 кв.м в тому числі 27,40 кв.м жилої площі, та господарських будівель та споруд: сарай літ. "Б,В", вбиральня літ. "Г", криниці №1, ворота "№ 2", огорожа "№ 3" що по АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: