УХВАЛА

Справа № 564/3004/15-ц

01 лютого 2016 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Цвіркун О. С.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Костопільського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 покликається на те, що з 08.07.2015 року помер ОСОБА_4 і після його похорону позивач звернулася до державного нотаріуса Костопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та дізналася, що померлим за життя був складений заповіт на ОСОБА_2 та ОСОБА_6, від 15.09.2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 378 ВРВ №172211, посвідчений нотаріусом ОСОБА_7. Даний заповіт ОСОБА_3 вважає недійсним у звязку з тим, що ним порушено її право на обовязкову частку вдови, та складання заповіту відбулося з порушенням вимог щодо його оформлення та посвідчення, при його складанні волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до норм частини першої статті 3 ЦПК України та частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позов предявляється шляхом подання позовної заяви до суду, яка має відповідати вимогам зазначеним в статтях 119 ЦПК України.

Встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог п. 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, а саме позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України обов'язок довести ті обставини на які сторона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень покладено на сторони цивільного процесу (позивача та відповідача).

Звернення із позовом про визнання заповіту недійсним можливе лише за його наявності в матеріалах справи та зазначення доказів про прийняття спадщини позивачем та особами зазначеними в заповіті, що дають підстави вважати про наявність спору про право. Однак в матеріалах позовної заяви відсутні копія заповіту та заяв про прийняття спадщини спадкоємцями після смерті ОСОБА_4, або докази на підтвердження того, що позивач звертався для їх отримання, але їй було відмовлено, суду не надано. Позивачем взагалі не зазначено, якими діями відповідач порушив, не визнає чи оспорює його права.

Крім того, позивачем в позовній заяві зазначено, що оспорюваний заповіт складений померлим ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_8, однак позивач чомусь ставить відповідачем лише ОСОБА_2

Разом з тим, позивачем в порушення п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України не чітко викладено позовну вимогу, а саме: не зазначено реєстр за яким зареєстрований заповіт та не зазначено нотаріусом якого округу він посвідчений. Крім того, із позовної заяви вбачається, що позивач в позовних вимог ставиться питання про витребування із Костопільської районної державної нотаріальної контори ксерокопії оспорюваного заповіту та призначення судово-психологічної експертизи для вирішення питання про можливість ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту.

У відповідності до вимог ст. 137, 143-145 ЦПК України, витребування доказів та призначення експертизи, здійснюється за окремими обгурнтованими клопотаннями сторони і не можуть бути однією із позовних вимог позовної заяви.

З урахуванням наведеного, суд пропонує позивачу усунути вищезазначені недоліки позовної заяви, залучити осіб, які повинні приймати участь у справі та сформулювати в конкретній коректній формі прохальну частину заявлених позовних вимог, зазначити зміст позовних вимог, посилання на докази, що підтверджують заявлені вимоги, з метою визначення предмета спору та забезпечення повного захисту її прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 та 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі наведеного та керуючись ст. 119, 121, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, п'ять днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у випадку не виконання ухвали суду - не подачі позовної заяви з виправленими недоліками - позов на підставі ст. 121 ЦПК України буде вважатися неподаним та буде повернуто позивачу.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_9