№ 243/5811/16-ц
Справа № 2/243/2977/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
15 листопада 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Кузнецова Р.В.
при секретарі - Малиновській І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
19 липня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 квітня 2001 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від наведеного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З грудня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, просить розірвати шлюб.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, але від неї надійшла заява, у якій вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить судове засідання провести без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_1».
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вжив всіх можливих заходів щодо інформування відповідача про дату, час та місце розгляду справи. А саме йому неодноразово надсилалися судові повістки, телефонували по мобільному телефону, в якому викликали відповідача до суду.
Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне.
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 21 квітня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 178 /а.с.9/. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.7,8/.
Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 15 серпня 2016 року подружжю надано строк для примирення у три місяці /а.с.27/.
Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 припинили шлюбні відносини у грудні 2015 року, не проживають однією сім?єю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Подружжю було надано строк для примирення, але за 3 місяці вони так і не примирилися.
Згідно до положень статті З СК України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки.
Згідно з приписом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та збереження їх сім?ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі дружини, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Позивачка не вимагала компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 11,60,212,213,214,215,224 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 110-112 Сімейного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «ОСОБА_1»), ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 21 квітня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 178, розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище позивача «ОСОБА_1» залишити без змін.
Роз'яснити сторонам, що шлюб припиняється з моменту набрання чинності даним рішенням, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Копію даного рішення після набрання ним чинності надіслати до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Дане заочне рішення може бути оскаржене відповідачем за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В. Кузнецов