У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Сумський хлібокомбінат» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації заробітної плати і компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Сумський хлібокомбінат» до ОСОБА_6 про визнання трудових відносин припиненими, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства «Сумський хлібокомбінат» на рішення апеляційного суду Сумської області від 05 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумський хлібокомбінат» (далі - ПАТ «Сумський хлібокомбінат») про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації заробітної плати і компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

У листопаді 2014 року ПАТ «Сумський хлібокомбінат» звернулося до суду із зустрічним позовом, у якому просило визнати припиненими трудові відносини між товариством та ОСОБА_6 з 26 лютого 2010 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2015 року в задоволенні позовів ОСОБА_6 та ПАТ «Сумський хлібокомбінат» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 05 червня 2015 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2015 року в частині вирішення вимог ОСОБА_6 про стягнення заборгованості із заробітної плати, індексації, компенсації та середнього заробітку скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення вказаних вимог.

Стягнуто з ПАТ «Сумський хлібокомбінат» на користь ОСОБА_6 12 138 грн 17 коп. проіндексованої заробітної плати, 66 053 грн 52 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, податки та обов'язкові платежі, з яких підлягають утриманню роботодавцем при виплаті, а також 5 254 грн 21 коп. компенсації за порушення строків виплати.

В іншій частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції в частині відмовлених позовних вимог із ухваленням в цій частині нового рішення про їх задоволення, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ПАТ «Сумський хлібокомбінат» порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню частковому з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_6 з 02 лютого 2004 року працював у Відкритому акціонерному товаристві «Сумський хлібокомбінат» (далі - ВАТ «Сумський хлібокомбінат»), правонаступником якого є ПАТ «Сумський хлібокомбінат», зокрема з 26 серпня 2008 року на посаді першого заступника голови правління (т. 1, а. с. 27-29, 32-33).

Відповідно до штатного розпису з 01 вересня 2008 року посадовий оклад позивача становив 6 045 грн (т. 1, а. с. 27).

Наказом генерального директора ВАТ «Сумський хлібокомбінат» від 19 грудня 2008 року на період проведення аудиторської перевірки ОСОБА_6 було відсторонено від виконання посадових обов'язків із збереженням заробітної плати та заборонено прохід на територію цілісного майнового комплексу ВАТ «Сумський хлібокомбінат» (т. 1, а. с. 30).

Згідно зі звітом відповідача в органи Пенсійного фонду України ОСОБА_6 нараховано заробітну плату: за грудень 2008 року - 4 356 грн 29 коп., за січень 2009 року - 3 022 грн 50 коп. (т. 1, а. с. 31) та за відрахуванням утримань відповідно визначено до виплати 3 143 грн і 2 448 грн, які у подальшому були товариством депоновані з мотивів їх неотримання працівником у касі товариства (т. 1, а. с. 161-162, 165-166).

Наказом генерального директора ВАТ «Сумський хлібокомбінат» від 29 січня 2009 року № 25-вд у зв'язку із закінченням аудиторської перевірки ОСОБА_6 допущено до виконання посадових обов'язків з 02 лютого 2009 року (т. 1, а. с. 169). Цей наказ був доведений до його відома шляхом направлення цінним листом, про що свідчать опис відправлення та поштова квитанція (т. 1, а. с. 170, 171).

Згідно із табелями обліку робочого часу після допуску до виконання обов'язків ОСОБА_6 до роботи не приступив (т. 1, а. с. 172, 175-184, т. 2, а. с. 18, 19).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2009 року (справа № Б29/161-09) порушувалось провадження про банкрутство ВАТ «Сумський хлібокомбінат» згідно зі ст. ст. 7, 11, 12, 53 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (т. 2, а. с. 71).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2009 року введено процедуру санації цього боржника в порядку ст. 53 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

12 червня 2009 року в газеті «Голос України» № 107 (4607) опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, введено процедуру санації боржника, призначено керуючого санацією та розпорядника майна.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2009 року затверджено реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство ВАТ «Сумський хлібокомбінат» (т. 2, а. с. 72-74).

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2009 року ВАТ «Сумський хлібокомбінат» визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 1 рік - до 07 грудня 2010 року. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 18-20, 184).

У подальшому, під час проведення процедури ліквідації повноваження ліквідатора виконували інші арбітражні керуючі: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (т. 1, а. с. 211).

14 грудня 2009 року ліквідатор товариства ОСОБА_7 направила рекомендованим листом попередження ОСОБА_6 про його звільнення з 26 лютого 2010 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією ВАТ «Сумський хлібокомбінат» та запропонувала йому з'явитися на підприємство за трудовою книжкою (т. 1, а. с. 185, 186). Це повідомлення адресат отримав 15 грудня 2009 року (а. с. 187).

Наказом ліквідатора ОСОБА_7 від 26 лютого 2010 року № 5-к у зв'язку з ліквідацією підприємства ОСОБА_6 звільнено з роботи з посади першого заступника голови правління з проведенням із ним повного розрахунку, виплатою вихідної допомоги та грошової компенсації за 116 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період з 02 лютого 2005 року по 19 грудня 2008 року (т. 1, а. с. 188-193).

У зв'язку з неявкою ОСОБА_6 для проведення розрахунку ліквідатор ОСОБА_10 з метою виконання зобов'язання із виплати належних працівнику при звільненні коштів 31 жовтня 2013 року вніс на депозитний рахунок приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 для передачі ОСОБА_6 24 887 грн 11 коп., які складались з вихідної допомоги та грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки (т. 1, а. с. 202, 203).

Згідно із повідомленням даного приватного нотаріуса вказані 24 887 грн 11 коп. були перераховані 17 лютого 2014 року в рахунок виплати від ПАТ «Сумський хлібокомбінат» заробітної плати ОСОБА_6 на його картковий рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» (т. 2, а. с. 36, 37, 38).

Згідно із звітністю роботодавця (форми № 4-ПН, затвердженої наказом Мінпраці України від 19 грудня 2005 року № 420) станом на 26 лютого 2010 року розмір заробітної плати ОСОБА_6 продовжував становити 6 045 грн (т. 1, а. с. 195, 196).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27 березня 2014 року, яка набрала законної сили, провадження у справі про банкрутство ВАТ «Сумський хлібокомбінат» припинено, товариство визнано таким, що не має боргів та продовжує свою підприємницьку діяльність (т. 1, а. с. 21-26, 210-216, т. 2, а. с. 76-79, 80-84).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу було відомо про процедуру банкрутства ВАТ «Сумський хлібокомбінат», однак з вимогами про виплату заборгованості із заробітної плати, оплату часу вимушеного прогулу, здійснення нарахування індексації та компенсації чи іншого захисту прав до будь-якого суду не звертався. При цьому суд вказав, що ухвалою господарського суду провадження у справі про банкрутство товариства припинено у зв'язку із погашенням вимог усіх кредиторів, у тому числі із виплати заробітної плати працівникам підприємства, ВАТ «Сумський хлібокомбінат» визнано таким, що не має боргів та продовжує свою підприємницьку діяльність. Також судом вказано, що оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу не є заробітною платою та не є виплатою, яка була нарахована працівнику, але не сплачена, вважав, що позовні вимоги про стягнення компенсації та індексації заробітної плати є безпідставними.

У частині відмови у задоволенні зустрічного позову ПАТ «Сумський хлібокомбінат» суд першої інстанції виходив з того, що такі необґрунтовані, оскільки ОСОБА_6 уже звільнено з роботи і визнання в судовому порядку припиненими трудових відносин сторін не потребується.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення заборгованості із заробітної плати, індексації, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до відсторонення наказом від 19 грудня 2008 року позивач відпрацював усі робочі дні, а його відсторонення від посади відбулося на умовах збереження заробітної плати і тривало по січень 2009 року включно, тому вважав, що за вказані два місяці заробітна плата ОСОБА_6 повинна була обраховуватися виходячи із розміру, не меншого від його посадового окладу - 6 045 грн, та оскільки відповідач нарахував і визначив до виплати працівнику значно менші суми, роботодавець порушив положення ст. ст. 94, 97 КЗпП України, при цьому вважав, що невиплачена заробітна плата повинна була бути проіндексована.

Заробітна плата ОСОБА_6 перераховувалася на карткові рахунки у відділенні ПАТ «Брокбізнесбанк», однак через процедуру зміни керівника товариство не мало можливості перерахувати йому на вказаний рахунок його заробітну плату за грудень 2008 року та січень 2009 року, про зміну нарахованих сум та про зміну порядку виплати заробітної плати через касу підприємства роботодавець не повідомив ОСОБА_6 після відновлення йому з лютого 2009 року доступу на роботу, тому вважав, що товариство порушило визначені ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» порядок і строки виплат, а депонована заробітна плата позивача за вказаний період не обліковувалася товариством протягом трьох років і не була додана до коштів, що належали позивачу на день звільнення, враховуючи, що він у день звільнення не працював, не була виплачена поряд з іншими нарахованими при звільненні сумами, не пізніше наступного дня після пред'явлення ОСОБА_6 вимоги про їх одержання, та одержавши з депозиту нотаріуса 17 лютого 2014 року розрахункові в сумі 24 887 грн 11 коп., позивач міг достовірно дізнатися, що до цих коштів не увійшла заробітна плата за грудень 2008 року та січень 2009 року, однак будь-яких доказів звернення до відповідача за отриманням саме цих коштів у період, який передував подачі позову до суду, він не вказав і не надав, вважав, що заробітна плата за указаний період позивачу невиплачена по день його звільнення 26 лютого 2010 року з вини роботодавця, тому підлягає стягненню на його користь разом з індексацією.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, ураховуючи норми ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 заявляв позов про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації заробітної плати і компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Остаточно уточнені вимоги (т. 2, а. с. 1-6, 50-64, 116-120) позивач мотивував тим, що 19 грудня 2008 року його було безпідставно відсторонено від роботи на посаді першого заступника голови правління, з 02 лютого 2009 року не допущено до роботи, а 26 лютого 2010 року - звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України під час ліквідаційної процедури. У період з 19 грудня 2008 року по 26 лютого 2010 року його незаконно не допускали до роботи, а тому за вказаний період відповідач має оплатити йому вимушений прогул, виходячи з розміру середньої денної заробітної плати у сумі 295 грн 22 коп., у розмірі 87 975 грн 56 коп. Зазначив, що при звільненні 26 лютого 2010 року у зв'язку з ліквідацією товариства з ним всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України не провели остаточний розрахунок та не сплатили вказану заборгованість за час вимушеного прогулу, у зв'язку з чим відповідач має сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Зазначив, що під час роботи та у період вимушеного прогулу відповідач всупереч вимогам ст. 33 Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не проводив індексацію заробітної плати, у зв'язку з чим за період з листопада 2008 року по лютий 2010 року має заборгованість з виплати індексації. Крім того, у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати відповідач має виплатити заборгованість із заробітної плати з урахуванням компенсації, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Виходячи з того, що правовою підставою позову ОСОБА_6 визначив стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а не стягнення заробітної плати за виконану ним роботу, апеляційний суд, неправильно застосувавши норми процесуального права, дійшов помилкового висновку щодо підстав заявленого позову та меж заявлених вимог.

За таких обставин рішення апеляційного суду як таке, що ухвалене з порушенням процесуальних норм права, підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд із підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України.

У частині зустрічних позовних вимог рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства «Сумський хлібокомбінат» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 05 червня 2015 року скасувати в частині первісного позову, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук