АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Сенін В.Ю.
№22-ц/796/2422/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №6-461/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2011 року в справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2011 року подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, гуртожиток, паспорт серії НОМЕР_2, виданий РВУ УМВС України в м. Донецьк 20.12.1997) до виконання зобов'язань, пов'язаних з виконанням рішень Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та Ленінського районного суду м. Донецька.

Не погоджуючись з ухвалою, представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні подання відмовити.

Зазначає, що обмеження у виїзді за кордон було зумовлено нібито ухиленням ОСОБА_2 від виконання виконавчих листів, які перебували у зведеному виконавчому провадженні, зокрема, виконавчого листа №2-1980 від 14.05.2010 року про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредит Дніпро» та виконавчого листа №2-1000 від 03.08.2011 року про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5

Разом з тим, у ОСОБА_2 відсутні зобов'язання перед ПАТ «Кредит Дніпро».

Крім того, постановою Державної виконавчої служби ВП№34479556 від 04.08.2014 року виконавчий лист повернуто ОСОБА_5 Даний виконавчий лист повторно не був поданий для примусового виконання, а на даний момент термін для його пред'явлення до виконання закінчився. Таким чином, відсутні будь-які підстави для обмеження ОСОБА_2 права виїзду за кордон.

Посилається на те, що суд першої інстанції не з'ясував чи дійсно ОСОБА_2 свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Будь-яких доказів на підтвердження свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх зобов'язань, відомостей про його обізнаність з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання матеріали справи не містять.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника стягувача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вимог поданнята з того, що божник ухиляється від сплати боргу, має значну заборгованість.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо з огляду на таке.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані невиконані зобов'язання, а також якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Тупілко Г.Ю. від 01 червня 2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1980, виданого 14.05.2010 року Бабушкінським районним судом

м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» боргу в розмірі 983 423,48 грн (а.с. 8).

Також, постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Качурою Л.В. від 25 серпня 2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1000/2010, виданого 03.08.2011 року Ленінським районним судом м. Донецька, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 боргу 2 947 919,44 грн (а.с. 12).

Згідно Узагальнення Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від01.02.2013 року з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст.11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Так, державним виконавцем не надано суду доказів вручення постанови про відкриття виконавчого провадження особисто ОСОБА_2, тому суд безпідставно зробив висновок про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження на момент внесення до суду даного подання.

Саме подання державного виконавця не містить жодного посилання на докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 ухилявся від виконання рішення суду.

Представник ОСОБА_8 підтвердив той факт, що всі повідомлення державним виконавцем направлялися за місцем реєстрації ОСОБА_2, проте йому вручені не були.

Державний виконавець на виконання рішення судів розшукав лише майно боржника.

Підтвердив той факт, що дійсно, на даний час виконавчий лист стягувача ОСОБА_5 не перебуває на виконанні в державній виконавчій службі.

Матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив, що ОСОБА_2 був повідомлений про перебування виконавчих листів на виконанні та розшуку його державним виконавцем. У справі наявні лише докази, які свідчать про розшук майна боржника державним виконавцем та накладення арешту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо доведеності ухилення ОСОБА_2 від виконання судових рішень та ухвалив рішення про обмеження його у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 377-1, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2011 року скасувати та постановити нову.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді