Справа № 357/9058/16-ц Головуючий у І інстанції Рябченко Л. А.
Провадження № 22-ц/780/5725/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 15.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», третя особа Незалежна професійна спілка працівників Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги про визнання трудових відносин безстроковими,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання трудових відносин безстроковими, просив визнати частково недійсним з моменту укладення трудовий договір, а саме контракт № 27 з головним лікарем Філії КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф «Вишгородська станція екстреної медичної допомоги» від 31 грудня 2015 року про призначення ОСОБА_2 на посаду головного лікаря в частині контрактної форми зазначеного трудового договору, п. 6.1 ст. 6 зазначеного контракту № 27; визнати безстроковими трудові відносини між КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та ОСОБА_2, починаючи з 31 грудня 2015 року; покласти на відповідачів судові витрати.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2016 року відкрито провадження у даній справі.

Відповідач КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2016 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання повернення позовної заяви позивачеві. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що позови до юридичних осіб предявляються за їх місцезнаходженням, а фактичним місцем діяльності відповідача є місце розташування його філій (відокремлених підрозділів), які розташовані у районах Київської області. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року встановлено, що позов ОСОБА_2 про поновлення на роботі підсудний не Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, а Шевченківському районному суду м. Києва, в звязку з чим 08 вересня 2016 року набула сили ухвала вказаного суду про відкриття провадження в справі. З цього виходить, що судом першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі за даним позовом може бути Шевченківський районний суд м. Києва.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відкриваючи провадження в справі ухвалою від 26 серпня 2016 року, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява подана з додержанням вимог ст. ст. 119 - 120 ЦПК України, та при відкритті провадження керувався вимогами ст. 122 ЦПК України.

За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 31 грудня 2015 року був укладений контракт № 27 з головним лікарем Філії КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф «Вишгородська станція екстреної медичної допомоги» від 31 грудня 2015 року про призначення ОСОБА_2 на посаду головного лікаря даної філії, про що відповідачем видано наказ № 172-к від 31 грудня 2015 року, відповідно до п. 6.1 контракт діє до 31 грудня 2016 року. 13 лютого 2016 року КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» видано наказ № 22-к «Про направлення лікаря на курси підвищення кваліфікації», починаючи з 15 лютого 2016 року, таким чином з 15 лютого 2016 року позивач не здійснював адміністративно-розпорядчі функції по філії, оскільки був направлений на курси. 30 березня 2016 року він захворів та був госпіталізований в стаціонар, продовжував хворіти до 13 травня 2016 року. Однак, приступивши після хвороби до виконання своїх трудових обовязків 17 травня 2016 року, він дізнався про наказ № 55-к від 12 квітня 2016 року «Про внесення змін до наказу від 28 березня 2016 року № 47-к «Про звільнення», яким його звільнено з посади головного лікаря з 26 квітня 2016 року відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України, з підстав, передбачених контрактом. Вважає, що трудові відносини з відповідачем були безстроковими і відповідно звільнення з підстав, передбачених контрактом, є незаконним.

Таким чином, предметом даного спору є трудові правовідносини із відповідачем, а саме захист права позивача на працю в КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

Із матеріалів справи вбачається, що місцем реєстрації проживання позивача є м. Біла Церква, б-р. 50-річчя Перемоги, 12 кв. 20 (а. с. 79).

Виходячи із аналізу наведених норм та суті спору, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відкриття провадження за правилами альтернативної підсудності, оскільки даний позов виник із трудових правовідносин і поданий за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування ч. 2 ст. 109 ЦПК України і підсудності позову за місцезнаходженням відповідача не ґрунтуються на вимогах закону, а тому відхиляються колегією суддів.

Посилання апеляційної скарги на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року, якою встановлено підсудність іншого позову ОСОБА_2 у Шевченківському районному суді м. Києва, висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються колегією суддів, оскільки позивач не позбавлений можливості за правилами ЦПК України звертатися із позовом, що виник із трудових правовідносин, і за місцезнаходженням відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» відхилити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

ОСОБА_3