Категорія 30Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: Берегового О.Ю.,

суддів: Іванюка М.В., Кучевського П.В.,

за участю секретаря: Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2016 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства власників гаражів № 2 про визнання незаконним та скасування рішення про виключення з членів товариства, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до товариства власників гаражів № 2 про визнання незаконним та скасування рішення про виключення з членів товариства, відшкодування моральної шкоди.

До початку розгляду справи по суті судом, на розсуд учасників цивільного процесу було поставлено питання щодо закриття провадження в даній цивільній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, так як дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства власників гаражів №2 про визнання незаконним та скасування рішення про виключення з членів товариства, відшкодування моральної шкоди закрито.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що позовні вимоги, з якими позивач звернувся до суду, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, так як предметом даного спору є встановлення правомірності рішення правління товариства власників гаражів № 2 від 17 травня 2014 року № 36, при цьому зазначав, що діяльність відповідача регулюється ЗУ «Про кооперацію».

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, передбачено, що справи, які виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів підвідомчі господарським судам.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про господарські товариства», господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Статтею 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у справі є фізична особа. При цьому норма пункту 4 частини першої статті 12 ГПК в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних із діяльністю інших суб'єктів господарювання.

В даному випадку товариство власників гаражів № 2 не є суб'єктом корпоративних відносин, оскільки воно не є господарським товариством, а згідно статуту є добровільним неприбутковим об'єднанням громадян створеним за рішенням органів місцевого самоврядування з ініціативи власників транспортних засобів для самостійного будівництва за власні кошти індивідуальних гаражів, а тому відповідно до ст. 15 ЦПК України даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, у порушення вищевказаного, не з'ясував належним чином характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами у справі, а також залишив поза увагою суб'єктний склад відповідача, в результаті чого дійшов помилкового висновку про те, що вказаний спір повинен розглядатися у порядку господарського судочинства.

За таких обставин, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2016 року про закриття провадження у справі слід скасувати, матеріали справи передати в суд першої інстанції для продовження розгляду справи по суті позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, ЦПК України, колегія cуддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2016 року скасувати.

Матеріали справи передати в суд першої інстанції для продовження розгляду справи по суті позовних вимог.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

З оригіналом вірно: О.Ю. Береговий