АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1329/16 Головуючий 1 інст. Іващенко С.О.
Справа № 645/9563/15-ц Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» лютого 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Акціонерної компанії «Харківобленерго» на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року за виділеними матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Харківобленерго», Східного районного відділення «Харківенернозбут» про зобовязання вчинити певні дії та визнання дій протиправними,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Акціонерної компанії «Харківобленерго», Східного районного відділення «Харківенернозбут».

У грудні 2015 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилався на те, що 18 листопада 2015 року відповідач без попередження відключив від мережі електропостачання квартиру АДРЕСА_1, в якій він проживає.

Зазначив, що відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» заборонено відключення споживачів від електричної мережі у зимовий період.

Просив зобовязати АК «Харківобленерго» тимчасово підключити квартиру АДРЕСА_2 до електропостачання на строк до вирішення питання по суті в судовому порядку.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, зобовязано АК «Харківобленерго» тимчасово підключити квартиру АДРЕСА_3 до електропостачання на строк до вирішення питання по суті в судовому засіданні.

Не погоджуючись з ухвалою суду Акціонерна компанія «Харківобленерго» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, покласти витрати по сплаті судового збору на позивача. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що договором про користування електричною енергією від 10 серпня 2006 року передбачений обовязок споживача сплачувати за спожиту електричну енергію в повному обсязі. У разі порушення відповідних зобовязань передбачено право припинити електропостачання споживачу. 18 листопада 2015 року електропостачання за адресою: АДРЕСА_4 припинено, заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 11 грудня 2015 року за вказаною адресою складає 5384,74 грн.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерної компанії «Харківобленерго» необхідно задовольнити, ухвалу скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до розяснень, що містяться у пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Як вбачається з змісту позову, ОСОБА_1 просив дії Акціонерної компанії «Харківобленерго» про відключення квартири за адресою: АДРЕСА_5 від електропостачання визнати протиправними та зобовязати відповідача підключити зазначену квартиру до електропостачання.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 просив підключити квартиру, в якій він проживає, до електропостачання.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Проте, доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано.

Посилання ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову стосуються фактично його позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача та зобовязання відповідача підключити його квартиру до електропостачання.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції, не пересвідчився, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, фактично задовольнив позов ОСОБА_1 без розгляду справи по суті.

Оскільки порушено норми закону, ухвала підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні заяви ОСОБА_1

Клопотання представника Акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 1218, 00 грн. за подачу апеляційної скарги задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями ОСОБА_1, як інваліда ІІ групи ( серія Б №555908), звільнено від його сплати.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.313, п.6 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Акціонерної компанії «Харківобленерго» задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року скасувати і в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді колегії