У Х В А Л А

8 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 23 квітня 2015 року та рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частину квартири,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 23 квітня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 1 січня 2004 року по 2008 рік, визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_5, визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину указаної квартири.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 23 квітня 2015 року залишено без змін.

26 січня 2016 року до Верховного Суду України звернулася

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 23 квітня 2015 року та рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу заявниця надала постанову Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12).

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної й касаційної інстанцій, виходив із доведеності факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однією сім'єю. Встановивши, що спірна квартира придбана за спільні кошти ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд дійшов висновку, що вона є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу в рівних частках.

У постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12) міститься висновок про те, що згідно з частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Положення статті 74 СК України поширюються на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Тоді як стаття 60 СК України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності. У справі, у якій постановлена ця постанова Верховного Суду України, касаційний суд передчасно застосував до спірних правовідносин положення статті 74 СК України, залишивши поза увагою надане свідоцтво про повторну реєстрацію шлюбу у 1998 році.

Порівняння змісту зазначеної постанови Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаних постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частину квартири за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 23 квітня 2015 року та рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема