КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/678/16-ц
Провадження №2/319/394/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Горбачова Ю.М.,

при секретарі Поньки Н.А.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, третя особа Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 25 травня 2016 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області (далі Вершинська сільська рада), третя особа Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області (далі нотаріальна контора), про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 15 лютого 2013 року помер її батько ОСОБА_2, після смерті якого залишилося спадкове майно, в тому числі житловий будинок №27 по вул. Центральній (до 21 березня 2016 року - Жовтневій) в с. Вершина Куйбишевського району Запорізької області, на який відсутні будь-які правовстановлюючі документи. Після смерті батька позивача спадщину у вигляді зазначеного житлового будинку фактично прийняла її мати - ОСОБА_3, яка проживала разом з батьком, однак померла 08 квітня 2014 року та не встигла оформити вказане спадкове майно. За життя батьком позивача було складено заповіт, відповідно до якого земельну ділянку, яка належала йому на праві приватної власності, він заповідав ОСОБА_1 Остання відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, прийняла у власність частину майна після смерті свого батька ОСОБА_2, однак спадкові права на будинок не були ним оформлені. Спірний будинок був збудований в селі Вершина в 1962 році на земельній ділянці 0,50 га, що знаходилася в особистому користуванні господарства, яке перебувало в колгоспі ОСОБА_4, де працював власник будинку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На місці зазначеного будинку раніше знаходився будинок забудови 1918 року, власником якого відповідно до погосподарських книг 1964-66 pp., 1980-82 pp., 2011-15 pp. був батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним проживала його дружина ОСОБА_6Д, ІНФОРМАЦІЯ_2, син - ОСОБА_2, невістка ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_7А і ОСОБА_7 JI.A. Після смерті ОСОБА_5 в 1981 році власником будинку став ОСОБА_2, що підтверджується копіями по господарських книг. Згідно з погосподарськими книгами 1980-82 pp., власником будинку за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, село Вершина, вулиця Жовтнева, 27 був ОСОБА_2. 23 травня 2016 державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2І, у зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати своє право власності на будинок.

Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

Третя особа представник нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяви про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 15 лютого 2013 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 258489 від 16 лютого 2013 року.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, в тому числі житловий будинок №27 по вул. Центральній (до 21.03.2016 року - Жовтневій) в с. Вершина Куйбишевського району Запорізької області, на який відсутні будь-які правовстановлюючі документи.

Після смерті ОСОБА_2І спадщину у вигляді зазначеного житлового будинку фактично прийняла його дружина - ОСОБА_3, яка проживала разом з останнім, однак померла 08 квітня 2014 року та не встигла оформити вказане спадкове майно.

За життя ОСОБА_2І було складено заповіт, відповідно до якого земельну ділянку, яка належала йому на праві приватної власності, він заповідав доньці ОСОБА_1

Позивач відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, прийняла у власність частину майна після смерті свого батька ОСОБА_2, однак спадкові права на будинок не були ним оформлені.

23 травня 2016 державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2І, у зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1962 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.

Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку.

Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Спірний будинок був збудований в селі Вершина в 1962 році на земельній ділянці 0,50 га, що знаходилася в особистому користуванні господарства, яке перебувало в колгоспі ОСОБА_4, де працював власник будинку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На місці зазначеного будинку раніше знаходився будинок забудови 1918 року, власником якого відповідно до залучених до справи погосподарських книг 1964-66 pp., 1980-82 pp., 2011-15 pp. був батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним проживала його дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з ними проживали: син - ОСОБА_2, невістка ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_7А та ОСОБА_7 JI.A. Після смерті ОСОБА_5 в 1981 році власником будинку став ОСОБА_2, що підтверджується копіями по господарських книг.

Так, в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), тобто ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном.

Факт існування будинку ОСОБА_2 в селі Вершина по вулиці Жовтнева, 27 також підтверджується технічним паспортом КП «Куйбишевське БТІ» від 12.02.2016 року, довідкою Вершинської сільської ради від 27.04.2016 року №01-22/170, копіями страхових свідоцтв.

Все викладене вище є підтвердженням того, що спірний будинок в 1962 році збудував ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3, які працювали в колгоспі «Карла Маркса», мали постійний дохід.

Двір, в якому знаходився спірний будинок, входив до суспільної групи господарства робітника.

Згідно з погосподарськими книгами 1980-82 pp., власником будинку за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, село Вершина, вулиця Жовтнева, 27 був ОСОБА_2.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що спірний будинок, як спадкове майно, належав спадкодавцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на законних підставах.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на житловий будинок переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їхнього цільового призначення.

Згідно із статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до статті 1296 спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищевикладене, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Так, ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину прийняла спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_2, яка складалася з: земельної ділянки (паю) розміром 1,03 умовних кадастрових гектара та грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно, після смерті ОСОБА_2, а саме: житловий будинок за адресою Запорізька область, Куйбишевський район, село Вершина, вулиця Жовтнева, 27 ОСОБА_1А відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених на спадкодавця.

Суд, враховуючи вищевказані обставини справи, а також те, що правовий режим майна, права та обов'язки осіб, які брали участь у будівництві, прийняття спадщини визначаються законодавством, яке діяло на той час, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову. При цьому, позивач ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю у спадкодавців правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позбавлена можливості оформити спадщину у інший спосіб.

Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529,535,549 ЦК УРСР, ст.ст. 321, 1216, 1218, 1225, 1261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити.

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Горбачова Ю.М.,

при секретарі Поньки Н.А.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, третя особа Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 25 травня 2016 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області (далі Вершинська сільська рада), третя особа Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області (далі нотаріальна контора), про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 15 лютого 2013 року помер її батько ОСОБА_2, після смерті якого залишилося спадкове майно, в тому числі житловий будинок №27 по вул. Центральній (до 21 березня 2016 року - Жовтневій) в с. Вершина Куйбишевського району Запорізької області, на який відсутні будь-які правовстановлюючі документи. Після смерті батька позивача спадщину у вигляді зазначеного житлового будинку фактично прийняла її мати - ОСОБА_3, яка проживала разом з батьком, однак померла 08 квітня 2014 року та не встигла оформити вказане спадкове майно. За життя батьком позивача було складено заповіт, відповідно до якого земельну ділянку, яка належала йому на праві приватної власності, він заповідав ОСОБА_1 Остання відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, прийняла у власність частину майна після смерті свого батька ОСОБА_2, однак спадкові права на будинок не були ним оформлені. Спірний будинок був збудований в селі Вершина в 1962 році на земельній ділянці 0,50 га, що знаходилася в особистому користуванні господарства, яке перебувало в колгоспі ОСОБА_4, де працював власник будинку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На місці зазначеного будинку раніше знаходився будинок забудови 1918 року, власником якого відповідно до погосподарських книг 1964-66 pp., 1980-82 pp., 2011-15 pp. був батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним проживала його дружина ОСОБА_6Д, ІНФОРМАЦІЯ_2, син - ОСОБА_2, невістка ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_7А і ОСОБА_7 JI.A. Після смерті ОСОБА_5 в 1981 році власником будинку став ОСОБА_2, що підтверджується копіями по господарських книг. Згідно з погосподарськими книгами 1980-82 pp., власником будинку за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, село Вершина, вулиця Жовтнева, 27 був ОСОБА_2. 23 травня 2016 державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2І, у зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати своє право власності на будинок.

Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

Третя особа представник нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяви про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 15 лютого 2013 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 258489 від 16 лютого 2013 року.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, в тому числі житловий будинок №27 по вул. Центральній (до 21.03.2016 року - Жовтневій) в с. Вершина Куйбишевського району Запорізької області, на який відсутні будь-які правовстановлюючі документи.

Після смерті ОСОБА_2І спадщину у вигляді зазначеного житлового будинку фактично прийняла його дружина - ОСОБА_3, яка проживала разом з останнім, однак померла 08 квітня 2014 року та не встигла оформити вказане спадкове майно.

За життя ОСОБА_2І було складено заповіт, відповідно до якого земельну ділянку, яка належала йому на праві приватної власності, він заповідав доньці ОСОБА_1

Позивач відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, прийняла у власність частину майна після смерті свого батька ОСОБА_2, однак спадкові права на будинок не були ним оформлені.

23 травня 2016 державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2І, у зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1962 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.

Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку.

Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Спірний будинок був збудований в селі Вершина в 1962 році на земельній ділянці 0,50 га, що знаходилася в особистому користуванні господарства, яке перебувало в колгоспі ОСОБА_4, де працював власник будинку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На місці зазначеного будинку раніше знаходився будинок забудови 1918 року, власником якого відповідно до залучених до справи погосподарських книг 1964-66 pp., 1980-82 pp., 2011-15 pp. був батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним проживала його дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з ними проживали: син - ОСОБА_2, невістка ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_7А та ОСОБА_7 JI.A. Після смерті ОСОБА_5 в 1981 році власником будинку став ОСОБА_2, що підтверджується копіями по господарських книг.

Так, в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), тобто ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном.

Факт існування будинку ОСОБА_2 в селі Вершина по вулиці Жовтнева, 27 також підтверджується технічним паспортом КП «Куйбишевське БТІ» від 12.02.2016 року, довідкою Вершинської сільської ради від 27.04.2016 року №01-22/170, копіями страхових свідоцтв.

Все викладене вище є підтвердженням того, що спірний будинок в 1962 році збудував ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3, які працювали в колгоспі «Карла Маркса», мали постійний дохід.

Двір, в якому знаходився спірний будинок, входив до суспільної групи господарства робітника.

Згідно з погосподарськими книгами 1980-82 pp., власником будинку за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, село Вершина, вулиця Жовтнева, 27 був ОСОБА_2.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що спірний будинок, як спадкове майно, належав спадкодавцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на законних підставах.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на житловий будинок переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їхнього цільового призначення.

Згідно із статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до статті 1296 спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищевикладене, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Так, ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину прийняла спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_2, яка складалася з: земельної ділянки (паю) розміром 1,03 умовних кадастрових гектара та грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно, після смерті ОСОБА_2, а саме: житловий будинок за адресою Запорізька область, Куйбишевський район, село Вершина, вулиця Жовтнева, 27 ОСОБА_1А відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених на спадкодавця.

Суд, враховуючи вищевказані обставини справи, а також те, що правовий режим майна, права та обов'язки осіб, які брали участь у будівництві, прийняття спадщини визначаються законодавством, яке діяло на той час, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову. При цьому, позивач ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю у спадкодавців правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позбавлена можливості оформити спадщину у інший спосіб.

Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529,535,549 ЦК УРСР, ст.ст. 321, 1216, 1218, 1225, 1261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності житловий будинок, який розташований по вулиці Жовтневій (з 21.03.2016 року Центральній), 27 в с. Вершина Куйбишевського району Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 15 лютого 2013 року, та ОСОБА_3, яка померла 08 квітня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності житловий будинок, який розташований по вулиці Жовтневій (з 21.03.2016 року Центральній), 27 в с. Вершина Куйбишевського району Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 15 лютого 2013 року, та ОСОБА_3, яка померла 08 квітня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.М.Горбачов