Справа № 139/204/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 06 березня 1993 року і мають двох спільних дітей, які уже досягли повноліття. Вважаючи, що подальше збереження шлюбу є недоцільним, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. У судовому засіданні 23 березня 2016 року позивач пояснювала, що подружнє життя не складалося протягом усього часу існування шлюбу. Зокрема, і відповідач і його батьки постійно принижували її та їх спільних дітей, обзивали образливими словами. Вона неодноразово припиняла подружні стосунки, однак через деякий час поверталася до чоловіка, оскільки хотіла повноцінної сім'ї для своїх дітей. В даний час діти підтримують її рішення, ще й звунувачують в тому, що вона не зробила цього раніше.

В судовому засіданні 03 червня 2016 року позивач доповнила, що після наданого судом строку на примирення стосунки з відповідачем погіршилися. Зокрема, він дозволяв собі протиправну поведінку щодо неї, у звязку з чим вона вимушена була тікати з дому, по телефону відповідач погрожував життю її та їх дітей. Наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 23 березня 2016 року позов не визнав і пояснив, що стосунки зіпсувалися півроку тому, з тих пір, коли його дружина відновила стосунки зі своєю однокласницею, яка розлучилася з чоловіком. Зокрема, дружина постійно принижує його тим, що він нероба, що все в будинку належить їй, все, що вони мають - то її заслуга; вона забороняє йому їсти те, що вона готує, сидіти на дивані, дивитися телевізор, бо "він її". У відповідь на таке приниження він, можливо, і "кидав" в її сторону образливі слова. Насправді він мав постійну роботу, а з 2007 року займається веденням домашнього господарства, допомагає обробляти землю, яку позивач засадила малиною, суницею і т.п. З дочкою він має гарні стосунки, а от син у всьому підтримує дружину. Не дивлячись на все, він відданий своїй сімї, бажає її зберегти.

В судовому засіданні 03 червня 2016 року відповідач заявив, що бажав би зберегти сімю, однак не зміг прийняти міри до примирення, оскільки позивач по кілька тижнів не жила дома, не спілкувалася з ним. Щодо позову, висловив думку про задоволення рішення дружини.

Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони із 06 березня 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 СК України збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам.

Позивач у позовній заяві (а.с. 2) та судових засіданнях обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач не зміг довести своє бажання зберегти сімю. Зі слів сторін, після надання судом строку на примирення їх подружні стосунки не відновлялися і погіршилися.

Враховуючи, що сторони не планують подальше спільне життя, не можуть налагодити нормальні стосунки у сімї, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 4), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище Ходзінська змінила на прізвище чоловіка Денисюк. У судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.ст.10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб, укладений 06 березня 1993 року у виконавчому комітеті Петриманської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області за актовим записом № 3 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище Денисюк.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня його проголошення скарги.

Суддя: ___________