АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1126/16 Справа № 185/9745/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Юдіна С. Г. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2015 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. У позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що 13.01.2012 р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № BL_КГ100091245.

За умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8500,00 грн. терміном сплати до 13.01.2015 р. включно. За користування кредитними коштами встановлена плата у розмірі 0,01 % річних. За обслуговування кредиту встановлена щомісячна плата у розмірі 255,00 грн., що становить 3,00 % від суми. Відповідач зобов'язалася повертати кошти та вносити черговий мінімальний платіж щомісячно до дати встановленої у Графіку у сумах визначених Графіком. У разі порушення виконання зобов'язань передбачених Кредитним договором відповідач зобов'язалася сплатити банку штрафні санкції. Відповідач порушила свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредитом. Станом на 20.08.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 15500, 43 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2015 позов ПАТ «ВіЕіБі Банк» задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 15500,43 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі - 2972,11 грн.; відсотків за користування кредитом - в сумі 0,00 грн.; комісії в сумі - 255 грн.; штрафу в сумі - 12273,32 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення штрафу, зменшивши цю суму до 2972,11 грн., посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» суд першої інстанції виходив з того, що в силу ст.ст. 526, 629, 1050 ЦК України, сума заборгованості за кредитним договором не сплачена, а тому підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Судом встановлено, що ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») та відповідачем 13 січня 2012 року був укладений кредитний договір № BL_КГ100091245, відповідно до якого відповідачу банком було надано кредит в розмірі 8500,00 грн., зі строком повернення до 13 січня 2015 року. За користування кредитними коштами була встановлена плата у розмірі 0,01% річних. За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у розмірі 255,000 грн., що становить 3,00 % від суми. (а.с. 8-15).

Відповідно до п. 2.5.2 кредитного договору відповідач зобов'язалася повертати кредит та вносити черговий мінімальний платіж, щомісячно до дати встановленої у графіку у сумах визначених тим же графіком. У разі порушення виконання зобов'язань передбачених кредитним договором, відповідач зобов'язалася сплатити банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1 - 4.5 кредитного договору.

Відповідач порушила свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління кредитом, що передбачені п. 2.5 кредитного договору.

Станом на 20.08.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 15500, 43 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 2972,11 грн.; відсотки за користування кредитом - 0,00 грн.; комісія за розрахункове обслуговування - 255,00 грн., штраф - 12 273,32 грн.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 12 273,32 грн., колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Колегія суддів вважає, що у спірних відносинах, позивачем у позовних вимогах фактично заявлено вимоги щодо стягнення на користь позивача не безпосередньо штрафу, у розумінні п.4.2 Договору та п.9 Спеціальної частини Договору, оскільки це не відповідає як розрахунку суми так самої природи штрафу, який має носити разовий характер, а у даному випадку позивачем використовується поняття штрафу, як штрафної санкції, саме у розумінні пені, оскільки, позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню у відповідності до п.10 Спеціальної частини Договору, і що змусило позивача звернутись до суду з позовом, а тому, за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку штрафна санкція у вигляді пені.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, колегія суддів вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України.

Крім того, колегія суддів враховує і те, що право на стягнення неустойки у кредитора виникло з наступного дня після прострочення чергової сплати боргу, у березні 2015 року, а до суду він звернувся лише - у вересні 2015 року, крім того, відповідач вчиняв дії щодо погашення тіла кредиту, відсотків та комісії, хоча і з порушенням графіку платежу, однак наданий розрахунок свідчить про відсутність боргу у відповідача за відсотками. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій - неустойки (пені) до розміру тіла кредиту, тобто до - 2 972,11 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а саме зменшенню в частині стягнення розмір неустойки (пені) до розміру тіла кредиту - 2 972,11 грн. та відповідно загальної суми заборгованості за кредитним договором.

У іншій частині рішення суду не оскаржувалось, а тому, залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2015 року - змінити.

Зменшити заборгованість в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» штрафних санкцій - неустойки (пені) з 12 273,32 грн. до 2 972,11 грн.

Змінити загальну суму заборгованості стягнутої з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за кредитним договором № BL_КГ100091245 від 13.01.2012 року зменшивши її з 15 500,43 грн. до 6 199,22 грн.

У іншій частині рішення без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез