У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Леванчука А.О., СтупакО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 лютого 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 019М/07 на суму 25 417 доларів США зі сплатою 13 % річних, з порядком погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів у термін згідно з графіком погашення, який містить у додатку 1 до кредитного договору і є його невід'ємною складовою частиною, та з кінцевим терміном повернення до 10 лютого 2017 року. Кредитні кошти було надано на купівлю об'єкта нерухомості. 21 жовтня 2008 року між банком та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до зазначеного договору кредиту, в якій була збільшена сплата процентів до 14,5 % річних. 10 лютого 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до договору кредиту, згідно з якою додаток 1 до кредитного договору викладено в новій редакції та доповнено ст. 3 кредитного договору п. 3.3.17 у наступній редакції: «№ п. 3.3.17. У випадках невиконання зобов'язань за договором кредиту від 13 лютого 2007 року № 021М/07 забезпеченням за яким виступає нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 140,8 кв. м, достроково погасити заборгованість за цим договором включаючи проценти, комісії тощо.»

Позивач зазначає, що умови щодо сплати кредиту та відсотків у строк, передбачений договором кредиту, відповідачем не виконуються, у результаті чого станом на 31 березня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 32 716,63 доларів США, що еквівалентно 766 963 грн 67 коп., яка складається з: сума заборгованості за кредитом - 20 016,41 доларів США, що еквівалентно 469 237 грн 19 коп.; сума заборгованості за відсотками - 7 236,41 доларів США, що еквівалентно 169 640 грн 50 коп.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 3 367,82 доларів США, що еквівалентно 78 950 грн 46 коп.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2 095,99 доларів США, що еквівалентно 49 135 грн 51 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача борг за договором кредиту від 13 лютого 2007 року № 019М/07 у розмірі 32 716,63 доларів США та судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2015року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 20 016,41 доларів США та пеню в сумі 78 950 грн 46 коп.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд вказував на те, що умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожним черговим платежем починається з моменту порушення строку його погашення.

Однак з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Статтями 213, 214, 316 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а за їх відсутності ‒ на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений термін.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Установлено, що 13 лютого 207 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 019М/07, згідно з його умовами банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 25 417 доларів США зі сплатою 13 % річних та кінцевим терміном погашення 10 лютого 2017 рік, сплата кредитних коштів та відсотків має проводитися в терміни відповідно до графіка погашення.

21 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 019М/07.

10 лютого 2009 року між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 019М/07.

ОСОБА_3 не виконує умови укладеного договору, в результаті чого виникла заборгованість.

ОСОБА_3 звернулася із заявою про застосування строків позовної давності.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1707цс15.

На обґрунтування мотивів касаційної скарги заявником надано претензію про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором від 06 січня 2010 року № 15.2-005/96/10.

Також установлено, що матеріали справи містять лист Ленінського відділу ДВС Запорізького МУЮ щодо проведення виконавчих дій на виконання виконавчого напису від 23 вересня 2010 року № 996 (а. с. 91).

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не звернув уваги на норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини; не з'ясував та не зазначив, за яким саме кредитним договором проводилися вказані виконавчі дії; не встановив та в рішенні не зазначив, чи вчиняв банк дії щодо зміни строку виконання основного зобов'язання, оскільки від цього залежить правильність вирішення спору з урахування заяви відповідача про застосування строків позовної давності та в разі зміни строків виконання основного зобов'язання строк позовної давності рахується саме з дати, вказаної банком; стягуючи суму заборгованості, суд не зазначив усіх її складових, у результаті чого неможливо перевірити правильність нарахування суми заборгованості.

Отже, суд не з'ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак