Номер провадження: 22-ц/785/1646/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Таварткіладзе О.М., Кравця Ю.І.,

секретаря Книгиницького О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2015 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановила;

28.08.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 342694 грн. 60 коп. за договором позики посилаючись на те, що ОСОБА_4 запозичив у нього 14500 дол. США на придбання кв.№48 на вул. Сегедській, 1 у м. Одесі, та зобовязався повернути вказану грошову суму за першою вимогою. Наприкінці березня 2015 року ОСОБА_3 направив відповідачу письмову вимогу про повернення позики, але відповідач до теперішнього часу позику не повернув, тому позивач вимушений звернутися до суду із цим позовом за захистом своїх майнових прав.

Клопотанням від 28.08.2015 року ОСОБА_3О просив забезпечити його позовні вимоги шляхом накладення арешту на кв.№48 на вул. Сегедській, 1 у м. Одесі вказуючи, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2015 року заява ОСОБА_3 задоволена частково. З метою забезпечення заявлених позивачем вимог суд наклав арешт на ? частину кв.№48 на вул. Сегедській, 1 у м. Одесі посилаючись на те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, третя особа у справі ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права вказуючи, що вона є одноосібним власником вказаної квартири. Це підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2014 року, яким відмовлено ОСОБА_4 у визнанні за ним права власності на ? частину цього житла. Рішення Приморського районного суду м. Одеси переглядалося в апеляційному порядку, та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.01.2015 року залишене без змін. Отже відсутні правові підстави для забезпечення позову ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на ? частину майна, яке не належить боржнику ОСОБА_4 на праві приватної власності, і тому таким способом забезпечити позовні вимоги ОСОБА_3 не передбачено діючим цивільно-процесуальним законодавством.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, що оскаржена, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступних підстав;

За правилами п.2ч.1ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції., апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_3 про забезпечення заявлених ним позовних вимог та накладаючи арешт на ? частину кв.№48 на вул. Сегедській, 1 у м. Одесі, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, так як судом не у повному обсязі встановлені обставини, що мають значення для розгляду справи, та порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення цього питання.

Частиною 1 статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, які не є вичерпними. Суд за своєю ініціативою може застосувати і інші заходи забезпечення позову, які не передбачені вказаною нормою права.

Разом із тим, застосовуючи такий вид забезпечення позову, як арешт майна боржника, суд має пересвідчитися в тому, що саме це майно, на яке позивач просить накласти арешт, належить саме боржнику, або може належати йому за наявності наданих на підтвердження цього доказів. У іншому разі, правових підстав для забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на майно боржника, яке йому не належить, цивільно-процесуальним законодавством не передбачено.

Застосовуючи вказані заходи забезпечення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції не у повному обсязі встановив обставини, які мали значення для вирішення цього питання, а тому порушив вказані вище норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 стверджує, що 23.04.1998 року він надав ОСОБА_4 позику у розмірі 14500 дол. США на придбання кв.№48 на вул. Сегедській, 1 у м. Одесі. Вказану суму грошей відповідач зобовязався повернути позивачу за першою вимогою.

Перша письмова вимога про повернення грошей була направлена відповідачу в березні 2015 року, тобто через 17 років після її надання.

Колегією суддів встановлено, що 20.11.2014 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 Приморським районним судом м. Одеси був вирішений спір з приводу визнання спільною сумісною власністю кв.№48 на вул. Сегедській, 1 у м. Одесі. Цим рішенням було відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на ? частину цього житла, оскільки заявлені ним вимоги не доведені у встановленому законом порядку. Крім того, при розгляді цієї справи ОСОБА_4 посилався на те, що грошові кошти на придбання цієї квартири йому надала його мати, яка продала свій будинок в Молдові.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29.01.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2014 року залишене без змін.

Отже, кв.№48 на вул. Сегедській, 1 у м. Одесі є приватною власністю ОСОБА_2, і не є власністю відповідача. Тому правових підстав для забезпечення позовних вимог шляхом накладенням арешту на майно, яке не належить позичальнику ОСОБА_4 у суду першої інстанції не було.

Оскільки судом першої інстанції не у повному обсязі встановлені обставини, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, та порушені вказані вище норми процесуального права, ухвала суду підлягає скасуванню, з постановлянням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на кв.№48 на вул. Сегедській, 1 у м. Одесі, оскільки вказане майно не належить боржнику.

Колегія суддів вважає необхідним покласти судові витрати, понесені апелянтом за сплату судового збору при подачі апеляційної скарги на позивача, оскільки ризики, повязані з забезпеченням позову несе сторона, яка подала таку заяву про забезпечення позову, відповідно до вимог ст.155 ЦПК України.

Апелянтом при подачі апеляційної скарги сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з ОСОБА_3 у повному обсязі.

Керуючись ст.304, п.2ч.2ст.307, п.2ч.1ст.312 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення його позову до ОСОБА_4, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики, шляхом накладення арешту на квартиру №48 в будинку №1 на вул. Сегедській у м. Одесі.

Стягнути з ОСОБА_3 (який проживає у м. Одесі на вул. Ніжинська 39, кв.№12) на користь ОСОБА_2 (яка проживає в Овідіопольському районі Одеської області на вул. Мізікевича, 52-А, кв.№2) судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

ОСОБА_5

ОСОБА_6