АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3129/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Лукяненко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОніщукМ.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

секретар Троц В.О.,

за участю:

представника боржника

ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариства «ОМЕГА БАНК») до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.11.2015 задоволено заяву ПАТ «ОМЕГА БАНК» та поновлено строк для пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих Святошинським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 03.04.2012 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а заяву стягувача про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання відхилити. Вважає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, в наслідок чого безпідставно поновив строк для пред'явлення виконавчих листів до виконання, оскільки стягувачем пропущено строк без поважних причин.

В судовому засіданні представник боржника підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника боржника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції визнав поважними причини пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2012 стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 728 613,26 грн. 57 коп. та судовий збір у сумі 2 823 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 (Т.1, а.с. 52-55).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2013, заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2012 скасовано в частині стягнення заборгованості та в цій частині ухвалено нове про відмову в задоволенні даної вимоги. В частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки рішення змінено і викладено його в новій редакції, зокрема, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором у сумі 728 613 грн. 26 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Також, визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та визначено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (Т.1, а.с. 155-159).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2013 відхилено касаційну скаргу ОСОБА_5, а рішення Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2013 залишено без змін (Т.1, а.с. 189-190).

13.05.2014 представник банку звернувся до суду з заявою про видачу виконавчих листів (Т.1, а.с. 192-194).

Згідно супровідного листа суду від 03.06.2014, три виконавчі листи направлені стягувачу, проте ним не отримані і було повернуті на адресу суду (Т.1, а.с. 195-199).

12.09.2014 до суду надійшла повторна заява банку про отримання виконавчих листів (Т.1, а.с. 200-237).

Згідно розписки виконавчі листи були одержані представником ПАТ «АЛЬФА_БАНК» (Т.1, а.с. 239, 240).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.12.2015 у зв'язку з тим, що виконавчі листи по даній справі були помилково видані представнику ПАТ «АЛЬФА_БАНК», який не є стороною даної справи, виконавчі листи визнані такими, що не підлягають виконанню.

06.11.2015 представник ПАТ «ОМЕГА БАНК» звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, додавши до заяви копії виконавчих листів, строк пред'явлення яких до виконання був визначений до 05.06.2014 (Т.2, а.с. 2-9). В заяві представником зазначалося, що на неодноразові звернення до суду з заявами про видачу виконавчих листів, останні були одержані лише 07.10.2015 в канцелярії суду.

Отже, станом на день звернення заявника із даною заявою строк пред'явлення виконавчих листів до виконання закінчився.

У відповідності з нормами Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень покладено законом на Державну виконавчу службу України, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Також ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Звертаючись до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання заявник вказував на поважність пропуску строку з огляду на те, що виконавчі листи банк зміг одержати лише 07.10.2015, тобто вже після сплину строку пред'явлення їх до виконання.

Вказані доводи заявника підтверджуються матеріалами справи, а тому, з урахуванням цих обставин та враховуючи факт невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є неприпустимим, колегія суддів вважає цілком правомірним висновок суду про пропуск заявником строку пред'явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин та, як наслідок, наявність законних підстав для його поновлення.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998, п. 37).

Таким чином, з наведеного вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права є безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ківенко Наталії Павлівни - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

Г.В.Крижанівська