Справа № 380/1828/15-ц Головуючий у І інстанції Кравець О. А.
Провадження № 22-ц/780/2557/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 08.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого: Мережко М.В.,

Суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

Секретар: Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «П"ятигори», ОСОБА_3, треті особи: П"ятигірська сільська рада Тетіївського району Київської області, Тетіївська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Тетіївське бюро технічної інвентаризації» про захист свого особистого немайнового права та інтересу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «П"ятигори», ОСОБА_3, треті особи: П"ятигірська сільська рада Тетіївського району Київської області, Тетіївська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Тетіївське бюро технічної інвентаризації» про захист свого особистого немайнового права та інтересу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що має в своєму подвірї криницю, але в ній погана вода і тому це впливає на його здоровя та здоровя його дружини. Продажем громадської криниці на його думку порушено його особисте немайнове право та інтерес.

Позивач зазначав, що СВК «Пятигори» неправомірно продав ОСОБА_3 разом із будинком громадську криницю, не будучи її власником. На даний час, ОСОБА_3 перешкоджає йому користуватися криницею, чим порушує його права.

Позивач просив, визнати недійсним рішення загальних зборів СВК «Пятигори», (в даний час ТОВ «Пятигори») від 25 лютого 2010 року протокол № 2 в частині продажу відповідачу ОСОБА_3 криниці і на основі цього визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку із надвірними будівлями по вул. Київській, 22, в с. Пятигори, Тетіївського району Київської області від 17 грудня 2010 року укладений між СВК «Пятигори» та ОСОБА_3, скасувати державну реєстрацію вказаного договору купівлі-продажу від 22 грудня 2010 року в частині купівлі продажу криниці. Зобовязати ОСОБА_3 знести встановлений ним паркан навкруг вказаної криниці, та відновити становище, яке існувало до порушення.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 01 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що спірний об»єкт (криниця) знаходиться в комунальній власності, тому повинна використовуватись як об»єкт загального водокористування, тому вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення порушив норми матеріального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають по сусідству в с. Пятигори. Їхні домоволодіння хоч і розташовані на різних вулицях, але мають спільну межу. ОСОБА_3 з 1986 року проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 що по вул. Київській в с. Пятигори. Даний будинок належав СВК «Пятигори», але технічної документації на нього не було виготовлено. В 2002 році СВК «Пятигори» звернулось з листом до відповідача ОСОБА_3 в якому запропонувало йому придбати даний житловий будинок. Договір купівлі продажу не був оформлений, оскільки була відсутня технічна документація. Біля дворів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на землі, що належить сільській раді с. Пятигори, розташована криниця, якою користувались спільно позивач та відповідач. Дана криниця була збудована більш як 40 років тому і не була власністю громади с. Пятигори і на балансі сільської ради не перебувала. Ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 її не будували і документи на неї відсутні. ОСОБА_3 сплатив гроші за будинок в 2010 році і звернувся з заявою про продаж йому будинку. Ревізійна комісія склала акт про те, що провели обстеження будинку, який знаходиться на балансі СВК «Пятигори» і в якому з 1986 року проживала сімя ОСОБА_3,

Актом ревізійної комісії встановлено, що біля будинку є хлів, погріб і криниця, та зобовязано ОСОБА_3 привести в порядок будинок, оскільки він знаходився в незадовільному стані. На загальних зборах СВК «Пятигори» від 25 лютого 2010 року було вирішено продати належний СВК «Пятигори» житловий будинок з надвірними спорудами (погріб, хлів та криниця), що розташований по вул. Київська, 22, в с. Пятигори за ціною 18 000 грн. Між СВК «Пятигори» в особі голови правління кооперативу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 17.12.2010 року був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями (хлів, погріб, криниця), що знаходиться на вул. Київській, 22 в с.Пятигори Тетіївського району Київської області, який зареєстрований в Тетіївському міжміському бюро технічної інвентаризації 22 грудня 2010 року. Влітку 2013 року ОСОБА_3 відремонтував криницю, та поставив загорожу навколо неї. У подвірї ОСОБА_2 є криниця, але він, вважаючи що ОСОБА_3 неправомірно загородив криницю, яка була в їх спільному користуванні.

Відповідно до копії акту від 18 лютого 2010 року встановлено, що житловий будинок в с. Пятигори по вул. Київській, 22, перебував на балансі СВК «Пятигори», біля якого є хлів, погріб і криниця. ОСОБА_3 із сімєю проживав в даному будинку із 1986 року ( а.с.14)

Із копії виписки з рішення загальних зборів СВК «Пятигори» від 25.02.2010 року № 2 встановлено, що засновники Сільськогосподарського виробничого кооперативу вирішили продати належний СВК «Пятигори» житловий будинок на вул. Київській, 22 в с. Пятигори з надвірними будівлями (погріб, хлів, криниця) ОСОБА_3 ( а.с.15).

Як видно із копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на основі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 липня 2010 року виданого Пятигірською сільською радою, житловий будинок з надвірними будівлями в с. Пятигори по вул. Київській, 22, належить на праві приватної власності СВК «Пятигори» і до житлового будинку належать споруди а саме: хлів, погріб та криниця ( а.с.-30- 31).

Із довідки СВК «Пятигори» № 32 від 24 липня 2010 року убачається, що до будинку, який знаходиться в с. Пятигори по вул. Київській, 22, належать надвірні споруди: хлів, погріб, криниця. ( а.с.28).

Із листа Комунального підприємства «Тетіївське бюро технічної інвентаризації» № 221 від 30 вересня 2014 року видно, що на час видачі СВК «Пятигори» витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно за адресою вул. Київська,22, в с. Пятигори Тетіївського району Київської області були розташовані такі обєкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок, хлів, погріб, криниця. Криниця внесена на підставі довідки СВК «Пятигори» № 32 від 24 липня 2010 року.( а.с. 29).

Як видно із копії статуту СВК «Пятигори» органом правління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, які серед інших питань вирішують і питання зміни величини пайового фонду. Ревізійна комісія проводить контроль за збереженням с/г продукції, коштів, матеріальних цінностей, худоби, будівель та іншого майна.

Із відповіді ТОВ «Пятигори» № 36 від 24 квітня 2014 року видно, що в книзі обліку основних засобів на балансі СВК «Пятигори» рахувався тільки житловий будинок, а комісія включила все, що було на території двору (а.с.22).

Судом встановлено, що будинок ,що розташований в с. Пятигори по вул. Київська, 22 перебував на балансі СВК «Пятигори» і тому для вирішення питання про його продаж були направлені члени ревізійної комісії Сільськогосподарського виробничого кооперативу, які провели опис даного будинку та надвірних споруд, а саме хліва, погребу та криниці та склали 18 лютого 2010 року відповідний акт. На основі даного акту було прийнято рішення загальних зборів членів СВК «Пятигори» від 25 лютого 2010 року про продаж даного будинку з надвірними будівлями ( хлівом, погребом та криницею ) гр. ОСОБА_3, який з сімєю проживав в даному будинку з 1986 року і користувався надвірними будівлями. Рішення загальних зборів було прийнято 130 голосами членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу із 187 засновників. Рішення на думку суду є законним. Позивач не був членом Сільськогосподарського виробничого кооперативу і ним не наведено доказів того, що він приймав участь в будівництві даної криниці, чи вона перебувала у власності громади. Крім того у нього в домогосподарстві є своя криниця, якою він користується. Є свої криниці і в інших жителів вулиці Сікорського в с. Пятигори, права яких, на думку позивача, порушив ОСОБА_3, коли загородив криницю, що підтверджується актом обстеження наявності криниць по вул. Сікорського села Пятигори від 27 березня 2015 року ( а.с. 112).

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу .

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин повинен вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною ( сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. В звязку з цим, судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину .

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно із ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу є власником криниці і має право, як власник, згідно ст. 318 ЦК України користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Крім того, відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними «ОСОБА_2, який не є стороною оспорюваного правочину ( договору купівлі-продажу), не може заявляти вимогу про визнання правочину недійсним, тобто не є належним позивачем у даній справі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.В. Мережко

Судді Я.С. Мельник

ОСОБА_5