УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» про захист прав споживачів, стягнення суми страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 04 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 листопада 2010 року між сторонами укладено договір добровільного страхування, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1.

21 листопада 2011 року позивачем було передано зазначений вище автомобіль ОСОБА_7 під розписку строком на один місяць. ОСОБА_7 незаконно заволодів транспортним засобом та завдав їй матеріальної шкоди у розмірі вартості автомобіля.

ОСОБА_6 зазначала, що страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування з підстав, що ОСОБА_7, якому вона передала автомобіль, не був вказаний у переліку осіб, допущених до керування застрахованим транспортним засобом. Іншою підставою для відмови стало те, що страхова компанія вважала, що мало місце не незаконне заволодіння транспортним засобом, а мало місце шахрайство.

На підставі наведеного та з урахуванням уточнень просила суд стягнути з відповідача за договором страхування № 209476 від 23 листопада 2010 року суму страхового відшкодування у розмірі 114 985,00 грн, суму пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 6 591,95 грн, 3 % річних від простроченої суми та інфляційні витрати у розмірі 43 645,48 грн та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на користь ОСОБА_6 суму страхового відшкодування у розмірі 114 985,00 грн, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 6 591,95 грн, 3 % річних в розмірі 10 414,81 грн, інфляційні втрати у розмірі 33 230,67 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на користь ОСОБА_6 суму страхового відшкодування у розмірі 102 000,00 грн, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 5 847,50 грн, 3 % річних у розмірі 9 238,68 грн, інфляційні втрати у розмірі 29 478,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що застрахований автомобіль вибув із володіння позивача внаслідок скоєння злочину за ст. 289 КК України, пославшись при цьому на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_7, яким останнього визнано винним у незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілої ОСОБА_6 - автомобілем MAZDA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в тому числі за ч.ч. 1, 2 ст. 289 КК України.

Змінюючи рішення районного суду, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до п. 10.3.3 договору, у разі вибуття з володіння транспортного засобу, розмір збитку визначається в розмірі вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку.

Судом встановлено, що 23 листопада 2010 року між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» було укладено договір страхування № 209476 (далі - Договір), предметом якого є добровільне страхування майнових інтересів, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом MAZDA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з п. 6.1 Договору, він діяв з 23 листопада 2010 року до 22 листопада 2011 року включно.

На виконання п.п. 5.2, 5.4 Договору, ОСОБА_8 повністю сплатила страховий платіж на загальну суму 7 428,03 грн, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткових касових ордерів та розпорядженням на перерахування коштів.

Відповідно до п. 3.1 Договору, до переліку застрахованих страхових випадків відноситься «Вибуття ТЗ із законного володіння внаслідок страхового випадку «ПДТО».

За умовами п. 3.2.2 Договору, під «ПДТО» (Протиправні дії третіх осіб) розуміється в тому числі незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК України).

З матеріалів справи вбачається і встановлено вироком Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року, що застрахований транспортний засіб вибув із законного володіння позивача внаслідок скоєння злочину за ст. 289 КК України.

Зазначений вирок районного суду відносно ОСОБА_7 було змінено вироком апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року в частині призначеного покарання.

За заявою ОСОБА_6 апеляційний суд м. Києва ухвалою від 28 січня 2015 року роз'яснив мотивувальну та резолютивну частину вироку колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_7 у частині кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6, зазначивши що дії ОСОБА_7 виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом автомобілем MAZDA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, з матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що позивач своєчасно повідомила страхову компанію про передачу ОСОБА_7 застрахований автомобіль і в період дії договору страхування звернулася з заявою про настання страхового випадку, який стався 21 листопада 2011 року.

Листом № 323 від 22 лютого 2012 року ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» повідомило про відмову у виплаті страхового відшкодування, з підстав того, що ОСОБА_7, якому позивач передала автомобіль, не був вказаний в переліку осіб, допущених до керування застрахованим транспортним засобом а також, зазначивши про те, що в даному випадку не було незаконного заволодіння транспортним засобом, передбаченого умовами договору страхування, а мале місце заподіяння шкоди шляхом шахрайства, що виключає можливість виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» встановлюють перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення страхувальником-громадянином або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявність інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (стаття 992 ЦК України).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів про задоволення позову та стягнення з ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» страхового відшкодування, оскільки матеріалами справи достовірно встановлено факт незаконного заволодіння застрахованим транспортним засобом, що відповідно до умов договору відноситься до переліку застрахованих страхових випадків.

Доводи касаційної скарги, що судами не визначено суму страхового відшкодування та відповідно розмір штрафних санкцій, не приймаються колегією суддів до уваги, так як відповідно до заяви страхувальника від 22 листопада 2011 року, вартість транспортного засобу MAZDA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на дату настання страхового відшкодування, сторони погодили в розмірі 102 000,00 грн.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 04 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко Г.І. Мостова
М.І. Наумчук