АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2148/16 Головуючий 1-ї ін-ї. - Наумова С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 жовтня 2015 року по справі за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дзержинського району міста Харкова про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулось до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог посилалось на те, що на обліку в службі у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради перебувають діти - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, які опинились в складних життєвих обставинах.

Діти проживають з матір'ю, ОСОБА_4 в трьохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Стан приміщення не відповідає санітарно - гігієнічним нормам для проживання дітей, відсутній ремонт, меблі та побутова техніка старі у неробочому стані, немає запасів продуктів харчування, повно сміття, колонії тарганів, присутній стійкий запах нечистот, відсутня постільна білизна, брудні речі звалені у кутку. Сім'я має домашніх тварин: двох собак та декількох котів, які не доглядаються, через що по всьому приміщенню сліди тваринних фекалій. За поясненнями сусідів діти, скаржачись на голод, жебракують, схильні до крадіжок, одяг на них завжди брудний, одягнуті вони не по сезону.

Мати дітей ОСОБА_4 не працює, батько - ОСОБА_5 працює на посаді слюсаря - сантехника гуртожитку № 5 ХНУРЕ, проживає окремо від дітей.

Батьки вихованням дітей не займаються, виконавчим комітетом Харківської міської ради 26.11.2014 року ухвалено рішення про негайне відібрання дітей у батьків.

Посилаючись на вказані обставини, просило позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ОСОБА_4 відносно неповнолітніх дітей та стягнути з відповідачів аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали.

Представник третьої особи в судове засідання не заявився.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Постановлено відібрати у ОСОБА_5, ОСОБА_4 дітей: неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, без позбавлення батьківських прав; стягнуто аліменти з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_4 просять рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити. При цьому посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, вважають доводи, викладені в позовній заяві, надуманими, а докази, на яких ґрунтується рішення - неналежними.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, суд першої інстанції виходив з доведеності невиконання батьками своїх обов'язків по вихованню дітей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Встановлено, що діти - ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_8. Батьками дітей значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 6, 7, 8).

Як зазначено в Декларації ООН про права дитини (1959 року), дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (стаття 6).

Відповідно статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1. ст. 164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Частина 2 статті 27 Конвенції про права дитини наголошує, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 28 лютого 2007 року, 09 січня 2013 року, 31 жовтня 2013 року, 19 лютого 2014 року, 26 лютого 2014 року, 22 вересня 2014 року встановлено, що квартира знаходиться в незадовільному стані, всюди гори бруду, сміття, повна антисанітарія, підлога давно не мита, в деяких місцях відсутнє покриття, на стінах обдерті шпалери, розбиті двері, поламані меблі, відсутнє скло на кухонному вікні, розкидані брудні речі, діти ходять в невипраному одязі, зазначається, що зі сплином часу жодних покращень не виявлялося (а.с. 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27,28, 29, 30).

Учень 5-А класу ОСОБА_8, учениця 8-А класу ОСОБА_7, учень 9-Б класу ОСОБА_6 потребують нагляду з боку батьків та неодноразово були відсутні на заняттях у школі (а.с. 22, 23, 24, 117, 118, 119, 120, 121, 122).

Відділом кримінальної поліції у справах дітей ОСОБА_9 було складено протокол №600300 у відношенні ОСОБА_4 про адміністративне правопорушення за ст. 184 КупАП (ухиляння батьками від батьківських обов'язків щодо виховання дітей).

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 710 від 26.11.2014 року дітей було негайно відібрано у батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та направлено до Комунального закладу за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, буд. 102-а (а.с. 5).

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, відібрав дітей у батьків без позбавлення батьківських прав, так як залишення дітей в родині є небезпечним для їх здоров'я.

Посилання ОСОБА_4, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі та суді апеляційної інстанції на те, що вони працевлаштовані, їх заробітна плата та побутові умови дозволяють їм утримувати дітей, судовою колегією не приймаються.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог процесуального закону відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження їх заперечень проти позову. Зокрема, ОСОБА_4 не доведено, що вона впорядкувала своє житло, влаштувалася на роботу та може здійснювати нагляд за дітьми та їх виховання. ОСОБА_5 також не надано доказів того, що він мешкає із сім`єю та може виконувати свої батьківські обов`язки належним чином.

Фотокартки, надані відповідачкою у судовому засіданні апеляційної інстанції не можна вважати належним доказом виконання нею своїх батьківських обов`язків, оскільки вони не містять об'єктивної інформації щодо дати та місця їх виготовлення.

Відповідно до ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, привів мотиви, з яких вважав встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги, взяв до уваги докази, застосував зазначені в рішенні нормативно-правові акти.

Доводи, викладені ОСОБА_4, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, висновок суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

судді