Номер провадження 4-с/643/11/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Малихіна О.Р.

при секретарі: - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою

ОСОБА_2 і ОСОБА_3, зацікавлені особи: ОСОБА_4 і ОСОБА_5, на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6,

встановив:

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на дії держвиконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_7 і просять визнати дії державного виконавця з примусового виселення їх і ОСОБА_8 з житлового будинку №37, по вул. Істомінській в м. Харкові, без надання їм іншого житлового приміщення, що мали місце 27.11.2015 року, неправомірними та забовьязати Московський ВДВС ХМУЮ усунути зазначені порушення.

Вказує, що 27.11.2015 року старшим державним виконавцем Мосіним А.В. були проведені виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19.11.2015 р. Московським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 643/3479/15ц про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 з вказаного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

В акті державного виконавця від 27 листопада 2015 року вказано: «Рішення суду фактично виконано приміщення житлового будинку № 37 по вул. Істомінській в м. Харкові звільнені від особистих речей ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та боржники виселені з будинку».

Вважають дії старшого державного виконавця Мосіна А.В. з примусового виселення їх з житлового будинку незаконними, такими, що грубо порушили їх права боржників та користувачів житлового будинку.

Так, з травня 2015 року на розгляді в Московському районному суді м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Московського ВДВС, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, скасування результатів торгів та визнання недійсним свідоцтва про право власності ОСОБА_4 на спірний житловий будинок, про що державний виконавець Мосін А.В. знав, але не відклав виконавчі дії, незважаючи на неодноразові звернення з заявами ОСОБА_3 до нього та до суду.

Також, рішенням про виселення судом було відмовлено позивачу ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог в частині визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування спірним житловим будинком з надвірними будівлями та в знятті з обліку та реєстрації, а тому позбавлення державним виконавцем їх права користування житловим будинком з надвірними будівлями суперечить рішенню суду про виселення від 15.05.2015 року.

ОСОБА_2 є стороною по цивільній справі про виселення без надання іншого житлового приміщення, то він, як і ОСОБА_3, є стороною у виконавчому провадженні, і повинен користуватись правами боржника, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження». Однак про відкриття виконавчого провадження про його виселення він дізнався від своєї матері, а не від державного виконавця, і постанову про це він не отримував і не знав про обов'язок добровільно виконати рішення суду в певний строк. Дану постанову отримувала лише ОСОБА_3 на своє ім'я. Також він не знав про призначені виконавчі дії та про строк їх виконання. Про виселення він дізнався від матері в день виселення, яка йому зателефонувала, і він приїхав та був присутній при вчиненні виконавчих дій. Однак, навіть за таких обставин державний виконавець не надав йому жодних документів, передбачених законодавством, не зафіксував в акті державного виконавця від 27 листопада 2015 року його присутність, не надав йому для ознайомлення акт опису та арешту майна, чим грубо порушив його права.

При вчиненні виконавчих дій без їх згоди частина належних їм речей було описано, передано представнику стягувача на відповідальне зберігання та вивезено в невідомому напрямку, що підтверджується актом опису та арешту майна. Частина речей, досить коштовних, залишилась в будинку. Забрати ці речі не є неможливим. Вони навіть не були описані та передані на відповідальне зберігання. Фактично державний виконавець діяв з перевищенням повноважень, вилучив належне нам майно без будь-яких законних підстав та передав на зберігання невідомій їм особі. Жодних грошових зобов'язань за даним виконавчим провадженням у них немає, тому такі дії є незаконними.

Державним виконавцем грубо порушено процедуру виселення і порушено недоторканість належного їм житла, дозвіл на проникнення в яке вони не надавали.

Внаслідок того, що ОСОБА_2 не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, він не мав можливості її оскаржити, чим порушив вимоги ст. ст. 25, 27, 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, рішення про виселення їх з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення було ухвалено на користь власника ОСОБА_4, а тому стягувачем на підставі рішення суду та виконавчого листа по справі є він. Однак, ще 09.09.2015 року право власності ОСОБА_4 було припинено внаслідок відчуження ним даного житлового будинку іншої особі, а саме ОСОБА_9, який був присутній замість стягувача при виселенні. В кінці ОСОБА_7 він розписався як стягувач, але жодних документів про це вони не бачили. Тому їм незрозумілий правовий статус даної особи, оскільки він не мав довіреності від стягувача. Якщо він діяв не від імені стягувача ОСОБА_4 як його представник, а не від власного імені як стягувач, то він міг вступити як стягувач в дане виконавчому провадженні тільки після розгляду судом заяви про заміну вибулої сторони виконавчого провадження правонаступником.

Згідно до п. 12 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 8 цього Закону виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню. Відомостей про розгляд такої заяви немає, однак, виконавче провадження не було зупинено.

Акт державного виконавця містить застереження про заборону боржникам користуватись приміщеннями житлового будинку. При цьому державний виконавець навіть не запропонував ОСОБА_2 ознайомитись з даним актом, хоча він був при його складенні присутній. При здійсненні виконавчих дій у них склалось тверде переконання, що поняті не є випадковими людьми, а вони добре знайомі з державним виконавцем та іншими особами, що були присутні, є зацікавленими особами, пов'язаними один з одним сталими зв'язками, чім порушені вимоги ч. 3 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, на 30.11.2015 року суддею Московського районного суду було призначено судове засідання з розгляду заяви ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до них про виселення з житлового будинку та зняття з реєстрації. Державний виконавець Мосін А.В. знав про розгляд даної заяви, але 27.11.2015 року, до розгляду заяви, здійснив виконавчі дії з примусового виселення, не відклавши їх до розгляду заяву судом.

ОСОБА_3 зверталась до державного виконавця з заявою про видачу їй ОСОБА_7 від 06 листопада 2015 року та Постанови державного виконавця з зазначенням запланованої дати проведення виконавчих дій. Вона декілька разів приходила до Московського ВДВС ХМУЮ з метою отримання зазначених документів, але старший державний виконавець Мосін А.В. був у відпустці до 23.11.2015 року, а в день прийому громадян, у вівторок, 25.11.2015 року його не було на робочому місці. Поштою дані документи нам не були направлені. При цьому треба вказати, що знаходячись у відпустці, ОСОБА_6 був присутній в судовому засіданні 12.11.2015 року під час розгляду заяви ОСОБА_3 про зупинення виконання рішення, що свідчить про його особисту зацікавленість в даній справі.

Крім зазначеного, ОСОБА_3 стало відомо, що 04.12.2015 року у дворі її спадкового будинку проведена вирубка саду, працює техніка, зокрема кран, руйнується майно. Деякі з вирубаних дерев були посаджені ще в її дитинстві. Такі брутальні дії нових власників стали наслідком протизаконних дій державного виконавця та спричинили нам значну матеріальну і моральну шкоду. Внаслідок незаконних дій погіршилось здоров'я ОСОБА_3, вона потребує негайного лікування.

Заявники вважають, що ОСОБА_6 проігнорувавши положення статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 373 ЦПК України, чім порушив їх права. Дії державного виконався ОСОБА_7 свідчать про спланованість дій та його особисту зацікавленість у цій справі.

Старший державний виконавець Мосін А.В. на даний час у відділі не працює у звязку зі звільненням, а тому інтереси ВДВС представляє інша особа.

Представник Московського ВДВС ХМУЮ проти скарги заперечував з тих підстав, що виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа були проведені у відповідності із Законом України «Про виконавче провадження», боржники були повідомлені про відкриття виконавчого провадження і про дату примусового виконання, були присутні при примусовому виконанні рішення суду про виселення з житлового будинку.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_4 проти скарги заперечував з тих самих підстав.

Боржник ОСОБА_5 про дату розгляду справи повідомлений, але в судове засідання не заявився і про причину неявки суду не повідомив. Це не перешкоджає суду розглянути скаргу на підставі наявних в справі доказів.

В судовому засіданні встановлене наступне.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2015 року частково задоволений позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_5 про виселення і зняття з реєстрації. Даним рішенням відповідачі були виселені з житлового будинку №37 по вул. Істомінській в м. Харкові без надання іншої житлової площі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.10.2015 року дане рішення суду залишено без змін і рішення суду набрало законної сили.

На підставі даного рішення 19.10.2015 року був виданий виконавчий лист. В той же день стягувач ОСОБА_4 звернувся до Московського ВДВС ХМУЮ з заявою про примусове виконання даного виконавчого листа про виселення (вх.№9844/10.28)

Постановами ВП №49070111, ВП №49075941 і ВП №49076654 від 20.10.2015 року старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_6 було відкрите три виконавчих провадження за вказаним виконавчим листом і запропоновано всім трьом боржникам добровільно виконати рішення суду: звільнити будинок №37 по вул. Істомінській в м. Харкові до 04.11.2015 року.

В той же день, 20.10.2015 року державним виконавцем за адресою: м. Харків, вул. Істомінська б. 37, всім боржникам законною поштою були направлені копії постав про відкриття виконавчого провадження і письма, в яких пропонувалось боржникам до 04.11.2015 року виконати рішення суду і звільнити будинок, а також вони попереджались про призначення примусового виконання рішення суду на 06.11.2015 року у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, що підтверджується квитанціями ХД УДППЗ «УКРПОШТА» від 20.10.2015 року.

Про отримання боржниками даних постанови державного виконавця і письма про встановлення дати примусового виконання рішення суду також підтверджується і заявою ОСОБА_3 до Московського районного суду м. Харкова від 28.10.2015 року про відстрочку виконання рішення суду, а також заявою до Московського ВДВС від 29.10.2015 року про відкладення виконавчих дій з примусового виселення їх з житлового будинку, яке було призначене на 06.11.2015 року.

Дані дії державного виконавця відповідають вимогам ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження", якою встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред'явлення.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У звязку з розглядом судом заяви ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду, судове засідання по якої було призначене на 12.11.2015 року, примусове виконання рішення суду 06.11.2015 року не відбулось.

Державним виконавцем складений акт, з якого вбачається, що державний виконавець в присутності двох понятих 06.11.2015 року прибув в буд. 37, по вул. Істомінській в м. Харкові, де знаходилась ОСОБА_3, і отримав від останньої ухвалу про відкриття провадження по її заяві про відстрочку виконання рішення суду. Боржницю ОСОБА_3 було повідомлене про перенесення дати примусового виконання рішення суду про виселення з будинку на 27.11.2015 на 12 год., про що свідчить підпис ОСОБА_3 в даному акті.

Постановами від 06.11.2015 року старшого державного виконавця провадження виконавчих дій було відкладено до 23.11.2015 року. Копії постанов направлені боржникам за адресою їх реєстрації і проживання, а саме: м. Харків, вул. Істомінська б. 37.

Факт повідомлення ОСОБА_3 про дату виселення також підтверджується і заявою останньої від 12.11.2015 року на імя державного виконавця про видачу копії акту від 06.11.2015 року і відповідної постанови про перенесення дати примусового виконання.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.11.2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду було відмовлене. Ухвала набрало законної сили.

23.11.2015 року старшим державним виконавцем Мосіним А.В. було направлено всім боржникам за адресою їх реєстрації і проживання, а саме: м. Харків, вул. Істомінська б. 37, письмо, в якому вказується, що примусове виселення призначене на 27.11.2015 року на 12 год., що підтверджується квитанціями Укрпошти.

Відповідно до ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

З виконавчих проваджень ВП №49070111, ВП №49075941, вбачається, що державним виконавцем Мосіним А.В. виконані вимоги ст. 78 Закону і боржники. Які самостійно не виконали рішення суду про виселення, були повідомлені про дату і час примусового виконання рішення суду.

Ч. ч. 4 6 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому законом порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням пов'язаних з цим витрат на боржника.

У разі якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем.

27.11.2015 року державний виконавець провів примусове виконання рішення суду і виселив боржників з буд. 37 по віл. Істомінській, в м. Харкові, про що склав акт. Виселенні проводилось в присутності двох понятих, а також представника стягувача ОСОБА_9. якій діяв за довіреністю від стягувача ОСОБА_4. Також при виселенні був присутній представник поліції. Виселення проводилось в присутності ОСОБА_3 і ОСОБА_2. З акту вбачається, що ОСОБА_3 від підпису акту відмовилась, але копію акту отримала. Також був складений акт опису майна, яке було передане на зберігання представнику стягувача ОСОБА_9. Від підпису акту ОСОБА_3 відмовилась, але копію акту отримала. На вказані акти вона написала зауваження.

Таким чином суд вважає дії державного виконавця під час виконання вказаних виконавчих проваджень з примусового виконання рішення суду про виселення боржників з житлового будинку відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Твердження заявників про те, що поняті, які були присутні при виселенні, є зацікавленими особами ні чім не підтверджується.

Як вбачається з акту поняті відповідають вимогам, вказаним в ч. 3 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачене, що як поняті можуть бути запрошені будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у провадженні виконавчих дій і не пов'язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв'язками, підлеглістю чи підконтрольністю.

Також твердження заявниці про те, що державний виконавець знав про подану нею до суду повторну заяву про відстрочення виконання рішення суду про виселення і не мав права виконувати рішення суду суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст. 35 Закону це не є підставою для відкладення виконавчих дій. Також ця обставина не є обовязковою для зупинення виконавчого провадження (ст. 37 Закону)

Також не є підставою для визнання дій державного виконавця під час виселення незаконними і продаж будинку стягувачем ОСОБА_4 іншої особі, оскільки під час виконання рішення суду перед державним виконавцем і перед судом не ставилось питання про заміну стягувача у виконавчому провадження (ст. 378 ЦПК України)

Наявність в провадженні Московського районного суду м. Харкова цивільної справи за позовом ОСОБА_3 та інших до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним і скасування результатів торгів не є підставою для визнання дій державного виконавця незаконними, оскільки судом не зупинено виконавче провадження по виконанню заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2015 року іх виселення..

З урахуванням наведеного суд відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Харківської області протягом пяти днів з дня проголошення, а особами, які не брали участь в судовому засіданні в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: