печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

06 червня 2016 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Литвинової І. В.

при секретарі - Бажан О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не мене 30 % від прожиткового рівня на дитину такого віку з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільний з відповідачем син - малолітній ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні позивача, при цьому відповідач не надає матеріальну допомогу для дитини /а. с. 2/.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити, посилаючись на обов'язок відповідача як батька піклуватися про дитину.

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, заяви або клопотання від нього не надходили суду, письмові заперечення не було подано.

На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши обґрунтування позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їхній сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим 23.06.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, згідно з актовим записом № 981 /а. с. 4/.

Шлюб між сторонами розірвано, відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2011 /а. с. 20/.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 постійно проживає з матір'ю (позивачем) за адресою її місця проживання та перебуває на повному її утриманні, оскільки домовленості між нею та відповідачем щодо сплати аліментів не досягнуто.

Мотивуючи вимоги, позивач вказала, що працює у ТОВ «ЗРУЧНА ДОСТАВКА» на посаді логіста та отримує заробітну плату, якої не достатньо для утримання сина, для забезпечення його нормального харчування, одягом, оздоровлення, сплату за відвідування ОСОБА_3 підготовчих занять, усього що потребує дитина для свого повноцінного життя та розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов'язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у пункті 17.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини судом.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов'язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв'язку між батьками й дитиною (кровний зв'язок між батьками та дитиною або зв'язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 551,20 грн. в дохід Держави.

Керуючись ст.ст. 180-183 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродж. м. Києва (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 квітня 2016 р. і до досягнення повноліття дитиною.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в дохід держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. В. Литвинова