Справа № 307/1552/16-ц
Провадження № 2/307/961/16
Р І Ш Е АДРЕСА_7 АДРЕСА_7 Я
І М Е АДРЕСА_7 Е М У К Р А Ї АДРЕСА_7 И
10 серпня 2016 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді Гримут В.І.
при секретарі Плиска Ю.С.
з участю: позивачки ОСОБА_1
представника Тячівської міської ради Русин Г.І.
адвоката Кошілко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівського районного відділу ГУ ДМС України у Закарпатській області та виконавчого комітету Тячівської територіальної громади, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про скасування реєстрації місця проживання та визнання такими що втратили право на проживання,
В С Т А АДРЕСА_7 О В И В:
Позивачка звернулася у суд з вищевказаним позовом.
Протокольною ухвалою суду змінено статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на відповідачів та замінено первісного відповідача - виконавчий комітет Тячівської територіальної громади, на належного відповідача - Тячівську міську раду.
ОСОБА_1 посилається на те, що 18.04.2001 р. між нею та відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5
Після оформлення документів вона вселилася у вказану квартиру, а сім'я ОСОБА_3 виїхала з м. Тячів у невідомому їй напрямку, місце проживання яких їй невідоме.
Понад 15 років відповідачі не проживають у АДРЕСА_6 але до цього часу не знялися з реєстраційного обліку.
На її адресу постійно приходять різні листи з претензіями про заборгованість, повідомлення з ДПА, різних служб та банків, що перешкоджає їй нормально жити, дратує її, займає час та відволікає від її звичних занять. Окрім того, вона не може оформити субсидії. Реєстрація відповідачів у її квартирі створює їй як власнику різні перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні власним майном.
Позивачка та її адвокат у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 18.04.2001 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (продавці) продали ОСОБА_1 (покупцеві) квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 7).
Пунктом першим частини першої статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється, зокрема, у разі відчуження власником свого майна.
Довідками виданими реєстраційним відділом Тячівської міської ради стверджено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зареєстровані в АДРЕСА_8, а ОСОБА_4 не зареєстрований.
З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї вбачається, що за адресою: АДРЕСА_9, проживає позивачка ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_8
Відповідно довідки ТВП "Техбуд-Сервіс" № 44 від 15.03.2016 р. станом на 31.12.2012 р. квартира АДРЕСА_10 зареєстрована за ОСОБА_1 - 1 ціла частина, згідно договору купівлі-продажу (реєстровий номер 2093, реєстрова книга 17д).
Згідно довідки Тячівської міської ради № 02-25/32, від 16.01.2016 р. адреса квартири, вказана у договорі купівлі-продажу від 18.04.2001 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1-3401 Тячівським районним державним підприємством технічної інвентаризації, відповідає адресі - АДРЕСА_3. Рішенням 13-ї сесії 5-го скликання Тячівської міської ради № 1010 від 05.02.2008 р. "Про перейменування вулиць та площ у місті та селі Тячівка" АДРЕСА_5 перейменована на АДРЕСА_5
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Угоди між відповідачами та позивачкою щодо порядку користування вказаним будинком не було. Відповідачі не є членом сім'ї позивачки.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Пунктом 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 р. роз'яснено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично є колишніми власниками зазначеного житлового приміщення, але на момент звернення до суду ОСОБА_5 не знята з реєстраційного обліку.
В ході судового розгляду було встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є колишніми власниками зазначеного житлового приміщення. На момент звернення до суду ОСОБА_5 та члени її сім'ї, ОСОБА_7 і ОСОБА_6, не зняті з реєстраційного обліку, а ОСОБА_4 у квартирі позивачки не зареєстрований.
Відповідно до правил встановлених статтею 71 житлового кодексу відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які втратили право власності на квартиру АДРЕСА_4, втратили і право користування нею у зв'язку з тим, що відсутні більше 6 місяців без поважних причин. Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які була членами їхньої сім'ї, також втратили право користування цим житлом по цій же причині.
Інформації про наявність підстав передбачених ч. 3 ст. 71 ЖК, які дають право на збереження за ними права на житло, відповідачі суду не надали.
За таких обставин, суд вважає позов в частині визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими що втратили право на проживання у квартирі обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Позовні вимоги про визнання таким що втратив право на проживання у квартирі ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, так як він у квартирі не зареєстрований і не проживає.
У відповідності ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачів.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 197, 209, 213, 215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 346, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" суд,
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право на проживання у АДРЕСА_5
Скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_5
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 по сто тридцять сім гривень 80 коп. судових витрат.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.АДРЕСА_7

Головуючий: Гримут В.І.