АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2405/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 58 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

з участю: позивача ОСОБА_6,

представника банку Грушевого Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до державного виконавця відділу примусового виконанні рішення ОСОБА_8, Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про виключення частки нерухомого майна з акту опису й арешту державного виконавця,

в с т а н о в и л а :

07 червня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Черкаській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_6 та ВАТ «БМФ Житлобуд-3» солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової заборгованості в сумі 167998,16 дол. США.

Головний державний виконавець Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ Шостак H.A. постановою від 07.04.2011 року відкрив виконавче провадження з примусового виконання судового рішення, однак не повідомив боржника - ОСОБА_6 про факт прийняття до примусового виконання виконавчого документу місцевого суду.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, йому стало відомо, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець Центрального відділу ДВС Шостак Н.А. також виніс постанову від 07.04.2011 року про арешт всього його майна та оголошення заборони на його відчуження.

Вважає, що при винесенні державним виконавцем постанови від 07.04.2011 року про арешт всього майна були порушені норми законодавства.

Тому просить суд:

скасувати арешт всього без виключення майна боржника ОСОБА_6, який накладений постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Шостак H.A. від 07.04.2011 року ВП № 25829410;

звільнити з-під арешту, накладеного постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Шостак Н.А. від 07.04.2011 року ВП № 25829410, нерухоме майно ОСОБА_6 - 1/4 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1;

виключити з акту опису й арешту майна боржника, складеного державним виконавцем Лисенко М.А. від 15.04.2016 року та звільнити з-під арешту належну ОСОБА_6 1/4 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2;

виключити з акту опису й арешту майна боржника, складеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Черкаській області ОСОБА_8 від 15.04.2016 року, та звільнити з-під арешту все описане рухоме майно боржника ОСОБА_6 за місцем його проживання в АДРЕСА_1;

стягнути з відповідачів на користь позивача ОСОБА_6 судовий збір.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає, що зроблені судом першої інстанції висновки про відмову в задоволенні позову не відповідають обставинам справи.

Крім того, судом першої інстанції не забезпечено повне та всебічне з'ясування обставин справи, не надано належної правової оцінки доказам, які є в матеріалах справи та не встановлено конкретно, чи підлягає виділенню в натурі арештована 1/4 частка квартири ОСОБА_6, не перевірив доводи відповідачів про вручення боржнику ОСОБА_6 належним чином постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на майно боржника від 07.04.2011 року.

Суд не перевірив, чи є постанови державного виконавця про об'єднання декілька виконавчих документів у зведене виконавче провадження та чи дійсно сума коштів, яка була стягнута із майнового поручителя ВАТ «БМФ Житлобуд-3» не погасила кредитну заборгованість позивача.

Тому просить суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2016 року та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивач не довів порушення відповідачем його прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснено, що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів.

Встановлено, що рішенням Соснівського районного суду від 23.11.2010 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 167 998,16 доларів США, що еквівалентно на дату винесення рішення суду 1 333 519,00 грн.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів.

07 квітня 2011 року за заявою банку Центральним відділом ДВС відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного рішення (а.с. 71).

З супровідного листа за № 14460 від 07.04.2011 року вбачається, що ОСОБА_6 на адресу: АДРЕСА_3 була направлена постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2011 року для виконання (а.с. 71).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 5, ч. 3 ст. 11 цього Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Отже, накладення державним виконавцем арешту на нерухоме майно боржника є його правом та гарантією задоволення законних вимог стягувача.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 07.04.2011 року № 25829410 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_6 у межах суми звернення стягнення 1 333 519 грн. на підставі заяви стягувача ПАТ «Райффайзен Банк про накладення арешту на майно (а.с. 8)

Відповідно до облікової картки на зведене виконавче провадження № ЄДРВП 38937310 на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області знаходиться вказане зведене виконавче провадження з примусового виконання:

- виконавчого листа № 2-481/2010 від 25.03.2011 року, що видав Соснівський районний суд м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1950,00 грн. (відкрите постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 07.04.2011 №25829040);

- виконавчого листа № 2-481/2010 від 25.03.2011 року, що видав Соснівський районний суд м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1333519,00 грн. (відкрите постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 07.04.2011 №25829410);

- постанови № 053115 від 24.07.2013 року, що видав ВДАІ про стягнення з ОСОБА_6 на користь держави штрафу в сумі 510 грн. (відкрите постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 20.09.2013 року № 39888737);

- виконавчого листа № 712/1897/13-ц від 31.10.2013 року, що видав Соснівський районний суд м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_6 на користь АТ СК «Страхування» боргу в сумі 4540,88 грн. (відкрите постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 11.04.2014 року № 42941188) (а.с. 70).

На супровідному листі № 25283 від 21.05.2013 року стоїть підпис, який свідчить про те, що ОСОБА_6 22.05.2013 року одержав акт опису і арешту від 21.05.2013 року, яким описано та арештовано транспортний засіб боржника Mersedes-Benz, ДНЗ НОМЕР_1. У даному акті опису зазначено реквізити виконавчого листа, на підставі якого проводились виконавчі дії: № 2-481/2010 від 25.03.2011 року, що виданий Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення боргу з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1 333 519 грн.

Таким чином, з 22.05.2013 року ОСОБА_6 був обізнаний про існуюче виконавче провадження та підставу у зв'язку з якою воно відбувається.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 57434365 від 15.04.2016 року, ОСОБА_6 на праві приватної власності належить 1/4 частка квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.86).

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.07.2014 року задоволено подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4.(а.с. 10).

15.04.2016 року за попереднім повідомленням (а.с. 13) проведено виконавчі дії за адресою місцезнаходження майна боржника та його місця проживання: АДРЕСА_1. В ході проведення виконавчих дій складено акт опису і арешту 1/4 квартири АДРЕСА_5, що належить боржнику ОСОБА_6 та акт опису і арешту рухомого майна боржника ОСОБА_6 в кількості восьми позицій (а.с.15-23).

За результатами виконавчих дій складено акт про те, що доступ до приміщення був наданий добровільно. В акті міститься підпис ОСОБА_6, що свідчить про те, що ніякого примусового входження в квартиру боржника не було.

Щодо посилання позивача в частині неможливості використання ухвали від 31.07.2014 року, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що вказана ухвала не є виконавчим документом, а тому і не містить ніяких строків пред'явлення до виконання та не пред'являється до виконання, а є дозволом у межах виконавчого провадження здійснити проникнення у конкретно вказане місце і може бути застосована протягом усього періоду виконання виконавчого провадження в межах якого судом надано дозвіл на застосування таких дій.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заяви від 20 квітня 2016 року ОСОБА_6 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № 38937310 (а.с. 89).

Суд першої інстанції прийшов також до правильного висновку про те, що доводи позивача про необізнаність із виконавчим провадженням, відсутністю постанов про відкриття виконавчого провадження, ненадання строку на самостійне виконання рішення судів є надуманими, оскільки, як зазначено вище та підтверджується документами, неодноразово боржник знайомився із виконавчим провадженням, отримував документи виконавчого провадження та оскаржував дії державних виконавців до суду.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Суд вірно в рішенні вказав на те, що закон не пов'язує порушення прав сторони виконавчого провадження із неотриманням особисто певного документа, оскільки в будь-який момент такий документ може бути отриманий за відповідним зверненням та виконаний по його суті. Боржник ОСОБА_6 не звертався із заявами про відкладення проведення виконавчих дій та надання строку на самостійне виконання. Жодних дій, що свідчили б про намагання виконати самостійно виконавчі документи вчинено не було. Боржник не повідомляв про майно що йому належить, не пропонував черговість звернення стягнення на таке майно, не повідомляв про місце своєї роботи, не отримував листи, що надсилались за адресою місця проживання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено порушення його прав при проведенні виконання зведеного виконавчого провадження, зокрема в частині опису майна і накладення арешту на нього.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до державного виконавця відділу примусового виконанні рішення ОСОБА_8, Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про виключення частки нерухомого майна з акту опису й арешту державного виконавця - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :