Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синьовид Ірина Олексіївна, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_3 та після його смерті відкрилася спадщина на кооперативну квартиру, право власності на яку не було оформлене батьками за життя, а саме квартиру АДРЕСА_2.

Зазначає, що батько набув права власності на квартиру, оскільки сплатив увесь пайовий внесок за неї, що підтверджується довідкою ЖБК «Верстат-11».

Вказує на те, що він як спадкоємець першої черги за законом подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Синьовид І.О., однак не зміг оформити спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я батька.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 392, 1218, 1261, 1268 ЦК України, звертається з даним позовом до суду, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року його батька ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить позов задовольнити.

Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, до суду надано пояснення по справі, згідно яких просять суд прийняти рішення, згідно норм чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради.

Приватний нотаріус КМНО Синьовид І.О. також в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2

03 лютого 1983 року ОСОБА_3 отримав ордер № 035381, виданий Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів, на вселення його, дружини ОСОБА_4 та сина ОСОБА_1 до кооперативної квартири АДРЕСА_2

Як вбачається з довідки ЖБК «Верстат-11», у грудні 1991 року ОСОБА_3 повністю вніс пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача - ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 25 січня 1993 р.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивача - ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Після смерті батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2, яка належала подружжю, однак не була оформлена на їхнє ім'я.

23 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька, до приватного нотаріуса КМНО Синьовид І.О.

08 лютого 2016 року приватний нотаріус КМНО Синьовид І.О. відмовила ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно - квартиру його батьків - у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дану квартиру, оформлених на ім'я померлих (а.с. 8).

Так, відповідно до довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 21 січня 2016 року, квартира АДРЕСА_2 на праві власності не зареєстрована.

Посилаючись на те, що батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебуваючи у шлюбі між собою, повністю сплатили пайовий внесок за спірну квартиру, у зв'язку з чим набули право власності на неї, а відтак, дана квартира є предметом спадкування після смерті ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, та його права підлягають захисту даним судовим рішенням.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на момент повної оплати паю за квартиру, член житлово-будівельного, дачного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на момент внесення коштів та на дату смерті ОСОБА_4, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Судом встановлено, що покійний ОСОБА_3 був членом ЖБК «Верстат-11» і на день смерті його дружини ОСОБА_4 всі пайові платежі за квартиру були сплачені. Такі обставини в силу вимог ст. 22 КпШС України та ст.15 Закону України «Про власність» дають підстави для висновку, що з дня внесення в грудні 1991 року коштів на повне погашення паю за квартиру АДРЕСА_2, у подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на дану квартиру виникло право власності в рівних частках.

Дані про те, що після смерті ОСОБА_4 відкривалася спадкова справа, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, на момент смерті ОСОБА_4 їй за законом належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_2, на яку з дня її смерті відкрилася спадщина за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, яка діяла на момент смерті у 1993 році ОСОБА_4, спадкоємцями першої черги за законом після її смерті стали її чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_1, які відповідно до ст.549 ЦК 1963 року є такими, що фактично прийняли спадщину.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року батька позивача - ОСОБА_3, відкрилася спадщина на належну йому частку у квартирі, яку прийняв його син - позивач по справі ОСОБА_1 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу.

Таким чином, внаслідок спадкування квартири після смерті обох батьків, ОСОБА_1 став єдиним власником спірної квартири.

Зі змісту ст.ст. 15-16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може зокрема бути визнання права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Зокрема однією із підстав набуття права власності, є спадкування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 1216 ЦК України, визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року за № 19/32-319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватись в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З врахуванням викладеного, а також того, що судом достовірно встановлено, що з дня повної оплати пайового внеску за квартиру АДРЕСА_2, у подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на дану квартиру виникло право власності по 1/2 частині за кожним, дані частки стали спадковим майном після їх смерті, які успадкував позивач ОСОБА_1, однак не зміг оформити в порядку спадкування у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права позивача, а тому може бути застосований судом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-209, 213-214, 218, 221, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м. в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 та смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко