Справа № 681/1455/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року Полонський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Дідек М.Б.

при секретарях Богданевич О.О., Сироті І.І.

представника позивачки - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ОСОБА_6 банк» , ОСОБА_7, треті особи: служба у справах дітей Полонської районної державної адміністрації, приватний нотаріус Полонського районного нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договору іпотеки,

встановив:

19 серпня2015 року ОСОБА_5 в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_9 звернулася до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_6 банк» та ОСОБА_10 було укладено споживчий кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 21800доларів США зі сплатою 13,9% річних строком до 23.10.2017року

Того ж самого дня (29.11.2007) між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_6 банк» та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки згідно з яким було забезпечено виконання зобовязання за кредитним договором від 29.11.2007 року шляхом передачі ОСОБА_7 (іпотекодавець) в іпотеку Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_6 банк», житловий будинок №79 по вул. Крупській в м. Полонному Хмельницької області.

Укладаючи іпотечний договір від 29.11.2007 року ОСОБА_7 подав нотаріусу довідку від 29.11.2007 року, видану Полонською ЖЕК, згідно якої, в склад сімї, крім нього, входить його мати ОСОБА_11,яка зареєстрована в цьому ж будинку.

А в поданій ОСОБА_7 від 29.11.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_8, вказав, що у зазначеному будинку, окрім нього та матері ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 не зареєстрований та права користування вказаним нерухомим майном у інших осіб не має. Права неповнолітніх та малолітніх осіб у звязку з передачею передачі в іпотеку зазначеного нерухомого майна не порушуються.

Позивачка посилаючись на порушення норм законодавства при укладенні оспорюваного договору іпотеки, оскільки в переданій ОСОБА_7 будинку в іпотеку, крім вищезазначених осіб з ними проживав їх з відповідачем неповнолітній син ОСОБА_9,30.05.1999року народження.

Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що при укладені ОСОБА_7 договору іпотеки не було отримано згоди органу опіки та піклування чим порушено право неповнолітнього, позивачка просить визнати укладений договір іпотеки недійсним.

Представники ПАТ «ОСОБА_6 банку» позов не визнали та пояснили, що договір іпотеки був укладений відповідно до вимог чинного законодавства. При укладанні вказаного договору іпотеки не було необхідності згоди органів опіки та піклування, оскільки ОСОБА_7 нотаріусу подав довідку Полонської ЖЕК про склад сімї у якій неповнолітні діти не значились, а в поданій ним заяві підтвердив, що в житловому будинку №79 по вул. Крупській в м. Полонному, окрім нього, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 ніхто не зареєстрований та не проживає, прав користування вказаним нерухомим майном у інших осіб не має, права неповнолітніх та малолітніх осіб при передачі в іпотеку зазначеного нерухомого майна не порушуються.

Крім того представник відповідача банку просив застосувати трьохрічний строк позовної давності до заявлених вимог.

ОСОБА_7 повідомлений належним чином про час і місце слухання справи в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив.

Представник служби у справах дітей Полонської районної державної адміністрації не погодившись з позовом, зіславшись на те, що за матеріалами справи ОСОБА_7 при укладанні договору іпотеки, не були надані відомості, про проживання його неповнолітнього сина ОСОБА_9 в переданого в іпотеку житловому будинку, має право на його користування або власності та із заявою до органу опіки та піклування про укладення договору іпотеки не звертався, тому надавати згоду при укладенні договору іпотеки не було потреби. Представник також зазначила, що неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною.

Приватний нотаріус Полонського районного нотаріального округу ОСОБА_8 повідомлена належним чином про час і місце слухання справи в судове засідання не зявилася, причини неявки до суду не повідомила.

Суд заслухавши сторін, вивчивши матеріали та дослідивши обставини справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини на підставі яких суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 29.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_6 банк», та ОСОБА_10 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику 21800 доларів США на строк до 28.11.2017 року зі сплатою 13,9 % річних.

З метою забезпечення повернення ОСОБА_10 кредитних коштів за вищенаведеним кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_6 банк», та відповідачем ОСОБА_7 в той же день (29.11.2007 року) було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_7 передав банку в іпотеку належний йому на праві власності будинок №79 по вул. Крупській в м. Полонному.

08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №2949,2950, в тому числі за зобовязаннями ОСОБА_10, яке виникло на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29.11.2007 року та забезпечувальним договором, а саме договором іпотеки № 4472 від 29.11.2007 року.

Згідно пункту 1.4. оспорюваного іпотечного договору іпотекодавець ОСОБА_7, попередив іпотекодержателя Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», що укладанням цього договору не порушені права та /або інтереси третіх осіб, в тому числі не порушені права дітей.

Укладаючи іпотечний договір від 29.11.2007 року ОСОБА_7 подав нотаріусу довідку від 29.11.2007 року, видану Полонською ЖЕК, згідно якої, в склад сімї, крім нього, входить його мати ОСОБА_11,яка зареєстрована в цьому ж будинку.

А в поданій ОСОБА_7 від 29.11.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_8, вказав, що у зазначеному будинку, окрім нього та матері ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 не зареєстрований та права користування вказаним нерухомим майном у інших осіб не має. Права неповнолітніх та малолітніх осіб у звязку з передачею передачі в іпотеку зазначеного нерухомого майна не порушуються.

Однак, у справі встановлено, що на момент укладання договору іпотеки в належному ОСОБА_7 житловому будинку №79 по вул. Крупській в м. Полонному проживав крім інших, вказаних вище осіб членів його сімї, проживав і його неповнолітній син ОСОБА_9, 30.05.1999року народження, про що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Крім того, дані свідки показали, що відповідач ОСОБА_7 та його дружина, позивачка у справі, разом з неповнолітнім сином з 2009 року проживають у м. Хмельницькому.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 2,3 цієї ж статті передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається . Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Із частини 3 ст.215 ЦК України випливає, а в ч.1 ст.204ЦК України безпосередньо вказується, що нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин ЦК України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

ОСОБА_5, звертаючись до суду з даним позовом в інтересах неповнолітньої дитини сина ОСОБА_9- ІНФОРМАЦІЯ_3, в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що син ОСОБА_9, на час укладення оспорюваного договору проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4, однак договір іпотеки всупереч вимогам закону був укладений без попередньої згоди органу опіки та піклування, чим було порушено право її неповнолітнього сина на користування жилим приміщенням, тому даний договір є недійсним.

Судом установлено, що будинок №79 по вул. Крупській в м. Полонному на праві власності належить відповідачу ОСОБА_7 із 2007 року на підставі договорів дарування від 27.09.2002 року та 19.11.2007року.

29.11.2007року ОСОБА_7,укладаючи із АКіБ«УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_6 банк» іпотечний договір, приховав той факт, що право користування житлом має його малолітня дитина син ОСОБА_9,30.05.1999року народження і попереднього дозволу на вчинення оспорюваного правочину орган опіки та піклування не давав.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах обовязок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обовязків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Згідно з положеннями частин четвертої та пятої статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої предявлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сімї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

У справі встановлено, малолітній ОСОБА_9 не мав і не має права власності на будинок №79 по вул. Крупській в м. Полонному. Він набув права користування житлом, - зазначеною квартирою, як член сімї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігає це право протягом часу перебування квартири в іпотеці.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13 травня 1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі ОСОБА_15 проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Порушення ОСОБА_10 умов кредитного договору та в звязку з цим звернення банком стягнення на передану в іпотеку будинку №79 по вул. Крупській в м. Полонному імовірні. Проте імовірність виникнення такої ситуації в майбутньому не може слугувати достатньою підставою для висновку про необхідність захисту, шляхом визнання недійсним іпотечного договору, примарного права малолітнього ОСОБА_9 на збереження саме цього будинку як місця його проживання.

З огляду на вищенаведене та аналізу правових норм правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обовязкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (ч.6 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, - звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обовязкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

Крім того, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України). Відповідно до частин другої та третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З приводу цього суд приходить до висновку, що власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбачені законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.

Позивачка ОСОБА_5, яка є матірю неповнолітнього ОСОБА_9, як встановлено у справі участі в укладенні іпотечного договору не приймала , однак доведено, що відповідач ОСОБА_7- батько малолітнього ОСОБА_9, укладаючи оспорюваний договір іпотеки, повідомив нотаріуса неправдиві відомості про те, що в будинку ніхто інший крім нього,дружини та матері не проживає, в тому числі і не проживають неповнолітні діти.

З огляду на наведені обставини та правового висновку Верховного Суду України, зроблені за результатами розгляду справ № 6-384цс15 від 30 вересня 2015року, суд враховує також, що дії відповідача ОСОБА_7 під час укладення іпотечного договору не можуть вважатися добросовісними. При цьому обставин, які б свідчили про недобросовісність іпотекодержателя - банку, не встановлено.

За даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно за позивачкою ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_7, на час укладання договору іпотеки на праві власності значились відповідно: житловий будинок по вул. Горького, №32 в смт. Урало Кавказ, м. Краснодон Луганська область та трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

З приводу цих обставин про їх наявність або відсутність, як позивачка так відповідач ОСОБА_7 через їх неявку в судові засідання, не дивлячись на неодноразові виклики, дати пояснення не могли. Не зміг дати такі пояснення з цих обставин і представник позивачки, заявивши що йому про ці обставини невідомо.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову про визнання недійсним іпотечного договору, оскільки їх укладення хоч і відбулося без попереднього дозволу органу опіки та піклування, проте не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права малолітнього ОСОБА_9 на користування житлом - будинком №79 по вул. Крупській в м. Полонному.

Керуючись ст.ст.3,13,203,215 ЦК України, ст.ст.17,18 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.3,10,60,212-215 ЦПК України,

вирішив:

В позові ОСОБА_5 до ПАТ «ОСОБА_6 банк» , ОСОБА_7, треті особи: служба у справах дітей Полонської районної державної адміністрації, приватний нотаріус Полонського районного нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договору іпотеки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили по закінченню строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги через суд, який ухвалив рішення, в 10-ти денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча суддя підпис ОСОБА_16

Згідно з оригіналом:/

Головуюча суддя Дідек М.Б.