У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Карпенко С.О.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 18 березня 2010 року. У зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх грошових зобов'язань станом на 22 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 47 655,34 грн, а саме: 24 423,54 грн - заборгованість за кредитом; 18 886,31 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 600 грн заборгованості за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина); 2 245,49 грн - штраф (процентна складова).

Заочним рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року,позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 655,34 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, а отже до стягнення підлягає заборгованість в сумі 47 665,34 грн.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 18 березня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 було укладено договір про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у вигляді анкети-заяви (а.с. 9).

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначав, що відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 22 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 47 655,34 грн, а саме: 24 423,54 грн - заборгованість за кредитом; 18 886,31 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 600 грн заборгованості за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина); 2 245,49 грн - штраф (процентна складова) (а. с. 7-8).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-214 ЦПК України, не встановив фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим позивачем доказам, у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором відповідно до заявлених позовних вимог, суд першої інстанції не перевірив належним чином розміру такої заборгованості, зокрема, відповідно до розрахунку банку (а.с. 7-8) у графі «Залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)» заборгованість становить 14 090,91 грн, натомість позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача тіло кредиту в сумі 25 423,54 грн, проте даних про збільшення кредитного ліміту за кредитним договором матеріали справи не містять. Як і не містять даних взагалі про встановлений відповідачеві кредитний ліміт та чи видавалась останньому платіжна картка (а.с. 9). Судом першої інстанції жодним чином не перевірялись умови надання відповідачеві кредитних коштів та терміну їх повернення. Зазначені обставини мають визначальний характер, з огляду на те, що термін дії договору залежить від терміну дії картки, а такі обставини судом першої інстанції взагалі не встановлювались.

Разом з цим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що на Анкеті-заяві від 18 березня 2010 року (а.с. 9 зворот) проставлений відбиток печатки банку, де зазначено найменування установи «Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в той час як на бланку реквізити зазначені ПАТ КБ «ПриватБанк» та на витязі з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, зокрема, відбитку печатки «Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с. 35).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги, підстави заявлених позовних вимог та відповідність розрахунків встановленим обставинам справи. Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, апеляційний суд при встановлені обставин справи зауважив, що відповідачеві було надано на картковий рахунок кредит у розмірі 20 тис. грн, проте такі данні судом першої інстанції не встановлювались. Приймаючи до уваги витяг з особового рахунку відповідача: 498398 за період з 01 січня 2013 року до 17 липня 2015 року (а.с. 82-93), апеляційний суд залишив поза увагою, що у даному витязі зазначена інша заборгованість ніж є предметом даного позову та зазначена у рішенні суду першої інстанції.

При новому розгляді судам необхідно з'ясувати чи підлягає задоволенню клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

Колегія суддів вважає, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повинні бути скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, який повинен урахувати зазначене та вирішити справу з урахуванням викладених обставин.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук