07.06.2016 Справа № 363/1159/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,
при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_4. В зв'язку з тим, що за життя спадкодавець не встигла оформити правовстановлюючі документи на будинок порушує питання про визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні позивач просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у загальному порядку.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами.

Вказане майно належало спадкодавцю на підставі договору дарування від 16 лютого 1993 року, посвідченого Вишгородським державним нотаріусом державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрованого в реєстрі за №587.

Належність цього майна померлій також стверджується даними будинкової книги, технічного паспорту на житловий будинок та довідкою Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області №1028 від 26 серпня 2015 року з якої вбачається, що померла була головою господарства згаданого будинку та його єдиним володільцем.

ОСОБА_4 є матір'ю позивача, якому вона заповіла усе своє майно, що підтверджується заповітом від 25 вересня 1996 року, посвідченим секретарем виконкому Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_5

Позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Зазначене також підтверджується і матеріалами спадкової справи №53/02-17 від 16 січня 2015 року після померлої ОСОБА_4

Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами згаданої спадкової справи.

18 серпня 2015 року приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що наданий ним правовстановлюючий документ на житловий будинок не зареєстрований у відповідному органі державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки померла ОСОБА_4 не встигла оформити правовстановлюючі документи на прийняте нею в дар майно й за життя виникле в неї право на нього не зареєструвала, зазначене перешкоджає позивачу здійсненню права спадкування на нього і отриманню свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 243 ЦК УРСР 1963 року в редакції чинній на момент укладання договору дарування за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність.

Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі

майна обдарованому.

Відповідно до ст. 244 ЦК УРСР 1963 року в редакції чинній на момент укладання договору дарування договір дарування на суму понад 500 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений.

Таким чином спадкодавець набула право власності на спадкове майно шляхом отримання його в дар на підставі договору дарування.

Отже, право власності на набуте до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зважаючи на викладене житловий будинок ОСОБА_4, який перейшов у спадщину позивачу, належав їй на праві власності з 1993 року і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого права власності на нього, а позивач (спадкоємець) має право на визнання за ним права на власності будинок, як об'єкт спадкування після смерті своєї матері.

Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за заповітом позивачка набула право власності на вказане спадкове майно, яке належить матері, яка померла і не встигла його оформити, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Таким чином, заявлене позивачем право підлягає захистові, а пред'явлений позов - задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 права власності на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя