Провадження № 2/734/46/16 Справа № 734/3464/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 лютого 2016 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Бузунко О.А.,

з участю секретаря Галюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козелець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 /з урахуванням позовної заяви, викладеної в новій реакції до початку розгляду справи по суті/ про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1, власником якого він є на підставі договору купівлі-продажу від 10 січня 2014 року, укладеного між ним та колишніми власниками ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 січня 2014 року між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири. Як зазначено в вищевказаному договорі купівлі-продажу за ствердженням відповідачів та відповідно до довідки, виданої Козелецькою селищною радою Козелецького району Чернігівської області № 68 від 09.01.2014 року за вищевказаною адресою ніхто не зареєстрований та не проживає; продавці та члени їх сім'ї зобов'язані були повністю звільнити квартиру від особистих речей та передати квартиру позивачу 10 січня 2014 року включно. 10.01.2014 року право власності на ім'я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, було зареєстровано у спеціального суб'єкта, який здійснює функції державного реєстратора, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 15966991 від 10.01.2014 року, наданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (м. Київ) Турчак С.М. Таким чином, позивач є єдиним власником квартири АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не бажають добровільно звільнити вищевказану квартиру та продовжують проживати у спірній квартирі без реєстрації.

Справа неодноразово призначалася до судового розгляду.

В судовому засіданні 27 січня 2016 року були допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

В судове засіданні 11 лютого 2016 року позивач та його представник не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень проти винесення заочного рішення.

Відповідачі в судові засіданні не з'являлися, причини їх неявки суду невідомі, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися.

За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, ухваливши заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 11 лютого 2016 року не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши показання свідків, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Чинним законодавством України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Зазначена квартира була придбана ним на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10 січня 2014 року у ОСОБА_2, ОСОБА_3 (який також діяв від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої Броховецьким Сергієм Олександровичем, консулом Генерального консульства України і Единбурзі, Великобританія, 17 грудня 2013 року за реєстровим № 050). Згідно п. 5 договору купівлі-продажу від 10 січня 2014 року за ствердженням продавців та відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області № 68 від 09.01.2014 року, за вищевказаною адресою ніхто не зареєстрований та не проживає; продавці та члени їх сім'ї зобов'язуються повністю звільнити квартиру від особистих речей та передати квартиру покупцю 10 січня 2014 року включно.

Конституцією України гарантовано право власності і в ст. 41 встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до з ст. ст. 317, 318 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, усім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 386 ЦК України за власником закріплюється право у разі наявності в нього достатніх підстав припускати можливість порушення свого права власності іншою особою, звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушення. Зазначена норма гарантує власнику можливість вимагати не лише усунення порушень його права власності, а й звертатися до суду за захистом своїх прав, що можуть бути реально порушені в майбутньому.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Аналіз норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України №6-158цс14 від 05.11.2014 року право членів сім'ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які будучи попередженими про кримінальну відповідальність, повідомили суду, що у спірній квартирі проживають відповідачі.

Враховуючи те, що проживання відповідачів у будинку, належному позивачу, без законних підстав порушує права власника, який фактично позбавлений права володіння, розпоряджання та користування власністю, суд має достатньо підстав вважати, що позивачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою, тому позивач, як власник квартири АДРЕСА_1 має право вимагати усунення перешкод у користуванні належною йому на праві приватної власності квартири шляхом примусового виселення відповідачів із вказаної квартири без надання іншого житла. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 317, 318, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом примусового виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.код НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ід.код НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.код НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ід.код НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ід.код НОМЕР_3, по 243,60 грн. судового збору.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя О.А. Бузунко