У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності на гараж; за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про визнання рішення частково недійсним, за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2016 року та ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, вона успадкувала житловий будинок та 1/3 частину земельної ділянки, а також 1/3 частину після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1. Власником 1/3 частини цієї земельної ділянки є ОСОБА_2 З відповідачем виник спір щодо поділу та порядку користування земельною ділянкою. Уточнивши позовні вимоги, просила виділити їй в натурі в особисте користування 2/3 частини указаної земельної ділянки та припинити її право спільної часткової власності на цю земельну ділянку.

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним вище зустрічним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_1 є спір з приводу користування спільною земельною ділянкою та надвірної будівлі, гаража літ. «Ж», який побудований його батьками і який привласнила ОСОБА_1

Крім того, ОСОБА_2 у листопаді 2014 року звернувся з позовом та посилався на те, що між ним та ОСОБА_1 є спір з приводу користування земельною ділянкою та гаражем літ. «Ж» й на те, що цей гараж будувався його батьком, ОСОБА_5, сином ОСОБА_4 чоловіка ОСОБА_3, тому вважав, що ОСОБА_1 незаконно оформила на своє ім'я право власності на цю надвірну споруду.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 грудня 2014 року цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про визнання рішення виконавчого комітету міської ради частково недійсним об'єднана в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі земельної ділянки, яка знаходиться у спільній часткові власності та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 22 квітня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Виділено в натурі, як об'єкти нерухомого майна у власність ОСОБА_1 в особисте користування земельні ділянки, площею 622,84 кв. м та 44,03 кв. м, розташовані по АДРЕСА_1 та встановлено розміри їх меж. Виділено в натурі, як об'єкт нерухомого майна у власність ОСОБА_2 в особисте користування земельну ділянку, площею 333,44 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено розміри її меж. Запропоновано на частині земельної ділянки, що виділяється у користування ОСОБА_2 встановити право земельного сервітуту для ОСОБА_1 Після виділу ОСОБА_1 в натурі 2/3 частини земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою, площею 0,1 га, припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності на гараж відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про визнання рішення виконавчого комітету міської ради частково недійсним відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 22 квітня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 та позову ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 22 квітня 2015 року в частині позову ОСОБА_2 про визнання права власності на гараж та позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області залишено без змін.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Виділено в натурі як об'єкт нерухомого майна у власність ОСОБА_1 в особисте користування земельну ділянку площею 622,84 кв. м та 44,03 кв. м, розташованої по АДРЕСА_1. Встановлено розміри меж земельної ділянки площею 622, 84 кв. м в точках Д-Л-К-З-Ж та розміри земельної ділянки площею 44,03 кв. м в точках А-Б-В-Г.

Земельна ділянка, що виділена ОСОБА_1 площею 666, 87 кв. м складається із двох земельних ділянок: площею 622,84 кв. м та 44,03 кв. м в особистому користуванні (варіант № 8 порядку користування земельною ділянкою згідно часток в праві власності, додаток № 11 висновку судової земельно-технічної експертизи від 27 листопада 2014 року № 798, зафарбовано зеленим кольором).

Виділено в натурі, як об'єкт нерухомого майна у власність ОСОБА_2 в особисте користування земельну ділянку площею 333, 44 кв. м, розташовану по АДРЕСА_1.

Виділено земельну ділянку ОСОБА_2 в точках Б-І-К-Л-Д-Г-В., площею 333, 44 кв. м складається із однієї земельної ділянки: площею 333, 44 кв. м в особистому користуванні (варіант № 8 порядку користування земельною ділянкою згідно часток в праві власності, додаток № 11 висновку судової земельно-технічної експертизи від 27 листопада 2014 року № 798, зафарбовано жовтим кольором).

Запропоновано частині земельної ділянки, яка проходить в точках Б-Р-С-Т-О-П-В., що виділяється у користування ОСОБА_2 встановити право земельного сервітуту для ОСОБА_1 на здійснення проходу до колодязя № 1 з шириною проходу 1 м та площею для встановлення земельного сервітуту 13 кв. м.

Межі порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 вказані в додатку № 11 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 27 листопада 2014 року № 798, позначені червоним кольором та проходять в точках К-Л-Д та Г-В-Б.

Після виділу ОСОБА_1 в натурі 2/3 частини земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1, площею 0,1 га припинено право спільної часткової власності на земельні ділянку кадастровий номер НОМЕР_1.

Відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2016 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року в частині визначення порядку користування земельною ділянкою скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Виділено в натурі, як об'єкт нерухомого майна у власність ОСОБА_1 2/3 частини земельної ділянки, що складається з 2-х земельних ділянок площею 614, 57 кв. м та 52,3 кв. м, розташованої по АДРЕСА_1 (відповідно до додатку № 4 варіант № 2 до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 29 лютого 2016 року № 35, зафарбованого синім кольором).

Виділено ОСОБА_2 в натурі 1/3 частину земельної ділянки площею 333, 44 кв. м, розташованої в по АДРЕСА_1 (відповідно до додатку № 4 варіант № 2 до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 29 лютого 2016 року № 35, зафарбованого жовтим кольором). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення, в частині визначення порядку розподілу земельної ділянки та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у цій частині.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення апеляційного суду у частині порядку поділу земельної ділянки, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положень ст. ст. 401, 402 ЦК України, ст. ст. 98, 100 ЗК України дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовів.

Висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи від 29 лютого 2016 року № 35 запропоновано два варіанти розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до належних співвласникам частин земельної ділянки.

Судами встановлено порядок користування земельною ділянкою по варіанту № 2 висновку додаткової земельно-технічної експертизи, відповідно до якого сторонам виділяються земельні ділянки, що найбільш забезпечує баланс інтересів кожного із них, а також такий спосіб є найменш обтяжливим для використання земельної ділянки сторонами.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2016 року та залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта