Справа № 159/4966/15-ц
Провадження № 2-к/159/1/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

за участю секретаря Віндюк Н.І.

представників заявника ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника ТзОВ «Брума» ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі клопотання Фірми «Науманн Машини і Палети» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

в с т а н о в и в :

Арбітражний суд Торгово-Промислової палати Хайльбронн-Франкен та Німецького інституту арбітражу (DIS) 13 липня 2015 року виніс арбітражне проміжне рішення в Арбітражному розгляді № DIS-SV-HN-1/14, яким забезпечив вимоги Фірми «Науманн Машини і Палети» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брума» шляхом накладення арешту на всі активи останнього, заборони розпоряджатись наданим Фірмою «Науманн Машини і Палети» технічним обладнанням і установками, а також заборони продавати/передавати/відвантажувати вироблені ТзОВ «Брума» піддони третім особам.

Фірма «Науманн Машини і Палети» звернулась до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання вказаного рішення.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2015 року, відповідно до ч.1 ст.394 ЦПК України, суд попередньо вжив заходи забезпечення позову.

У задоволенні клопотання слід відмовити.

22 серпня 1960 року Україною ратифікована Конвенція про визнання і приведення до виконання іноземних арбітражних рішень.

Норми згаданої Конвенції адаптовані у Законі України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Згідно ст.35 згаданого Закону:

1. Арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

2. Сторона, що спирається на арбітражне рішення або порушує клопотання про його виконання, повинна подати оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або належним чином засвідчену копію такого, а також оригінал арбітражної угоди, зазначеної в статті 7, або належним чином засвідчену копію такої. Якщо арбітражне рішення або угода викладені іноземною мовою, сторона повинна подати належним чином засвідчений переклад цих документів на українську або російську мову.

Згідно ст.7 цього ж Закону:

1. Арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

2. Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв'язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

Згідно п.1 ч.1 ст.36 цього ж Закону:

1. У визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що:

- одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено.

Фірма «Науманн Машини і Палети», доводячи існування арбітражної угоди, згідно якої спори між сторонами мали передаватись до Арбітражного суду Торгово-Промислової палати Хайльбронн-Франкен та Німецького інституту арбітражу (DIS), який і виніс рішення, яке вона просить виконати примусово, спирається на п.12.1 Контракту № 01 від 06.02.2012 року, укладеного між нею та ТзОВ «Брума», в тому числі російською мовою, згідно якого:

«В случае возникновения спорных ситуаций стороны должны пытаться придти к соглашению путём дружеских переговоров, в случае невозможности дело передаётся на рассмотрение в Арбитражный суд по месту нахождения истца в соответствии с регламентом коммерческого арбитража, решения которого обязательны и окончательны для обеих сторон.»

Однак, ТзОВ «Брума», заперечуючи існування такої арбітражної угоди, подало суду письмовий Договір про внесення змін і доповнень до Контракту № 01 від 06.02.2012 року, укладений 11.01.2014 року. Згідно внесених до Контракту змін пункт 12.1 викладений в наступній редакції:

«В случае возникновения спорных ситуаций стороны должны пытаться придти к соглашению путём дружеских переговоров, в случае невозможности дело передаётся на рассмотрение в Международный коммерческий арбитражный суд при Торгово-промышленной палате Украины в соответствии с регламентом коммерческого арбитража, решения которого обязательны и окончательны для обеих сторон.»

Фірма «Науманн Машини і Палети» вказані зміни в Контракт, в свою чергу, заперечує, вказуючи, що зазначений Договір про внесення змін і доповнень до Контракту має ознаки підробки (складений лише на російській мові, печатка проставлена раніше підпису).

Суд відхиляє намагання Фірми «Науманн Машини і Палети» апріорі, без досліджень і судового розгляду, вважати Договір про внесення змін і доповнень до Контракту нікчемним документом.

На вказаному Договорі проставлені печатки з атрибутами підприємств, згідно висновку судової експертизи № 59 від 24.12.2015 року, проведеної у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2015 року за № 0000774, підпис, розміщений в графі «Інвестор» та підпис, розміщений в графі «Der «Investor» в договоре о внесении изменений и дополнений к Контракту № 01 від 06.02.2012, від 11.01.2014 виконані ОСОБА_4, який є повноважним представником Фірми і зараз від її імені ініціює питання надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Існування зазначеного доказу, форма і зміст оспорюваного Фірмою «Науманн Машини і Палети» Договору, положення ст.204 ЦК України, які передбачають, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, приводять до незаперечного висновку, що між сторонами виник спір щодо змісту укладеного ними договору (Контракту № 01 від 06.02.2012 року), а саме, спір щодо визначеного договором органу, який має розглядати спори між ними. Цей спір не може бути розглянутий в рамках цього провадження, оскільки він має бути розглянутий у позовному провадженні, а не в будь-якому іншому. Цей спір не може бути розглянутий ні арбітражним судом за місцем знаходження позивача, як це передбачає п.12.1 Контракту № 01 від 06.02.2012 року, ні Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України, як це передбачає змінена редакція цього пункту, оскільки спір стосується саме місця розгляду спорів і неможливо віддати перевагу тому чи іншому органу, який розглядатиме такий спір, віддання такої переваги дорівнюватиме розгляду самого спору незалежно від рішення.

За таких обставин арбітражна угода не може бути виконана і вказаний вище спір має бути розглянутий державним судом, іншого правового виходу з цієї ситуації немає.

Рішення державного суду про визнання зміненої редакції п.12.1 Контракту № 01 від 06.02.2012 року недійсною Фірма «Науманн Машини і Палети» не надала. Тому, безспірної арбітражної угоди між сторонами не існує, а отже, не існує підстави для примусового виконання рішення Арбітражного суду Торгово-Промислової палати Хайльбронн-Франкен та Німецького інституту арбітражу (DIS), оскільки компетенція останнього вирішувати спори між сторонами обґрунтовано не визнається та оспорюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Брума».

Щодо твердження Фірми «Науманн Машини і Палети» про те, що ТзОВ «Брума» не відреагувала своєчасно, до 01.06.2015 року, на пропозицію Арбітражного суду Торгово-Промислової палати Хайльбронн-Франкен та Німецького інституту арбітражу (DIS) надати заперечення щодо його компетенції, висловлену у Постанові з процесуальних питань № 1 від 27.04.2015 року, необхідно вказати таке.

Договір про внесення змін і доповнень до Контракту № 01 від 06.02.2012 року, згідно ст.204 ЦК України, презюмується правомірним аж поки його недійсність не буде визнана судом. На момент звернення заявника до арбітражного суду, 20.10.2014 року, згаданий вище Договір вже існував, оскільки був укладений 11.01.2014 року. За таких обставин Арбітражний суд Торгово-Промислової палати Хайльбронн-Франкен та Німецького інституту арбітражу (DIS) не мав компетенції розглядати спір вже на момент надходження позову до суду. І надалі її не матиме аж до визнання державним судом згаданого вище Договору недійсним.

Сторона, яка має примірник договору з підписом і печаткою іншої сторони, не може бути примушена до дій, які цьому договору суперечать, зокрема, до участі в арбітражному процесі, який здійснює арбітражний суд, передбачений попередньою редакцією договору. Також вона не може бути примушена нести зумовлені цим процесом витрати.

Будь-які рішення згаданого арбітражного суду не можуть бути визнані та примусово виконані аж поки правомірність Договору про внесення змін і доповнень до Контракту № 01 від 06.02.2012 року із зміненою арбітражною угодою зберігається.

До того ж, згідно п.1 ч.1 ст.36 Закону «Про міжнародний комерційний арбітраж»:

1. У визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що:

- сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення;

Голова арбітражного суду, про примусове виконання рішення якого клопоче заявник, 24.08.2015 року оголосив, що Постанова з процесуальних питань № 1 від 27.04.2015 року та арбітражна позовна заява від 20.10.2014 року передана 28.04.2015 року для доставки арбітражному відповідачеві службі DHL. 09.07.2015 року голова арбітражного суду завантажив на Інтернет-сторінці служби DHL підтвердження про те, що доставка відбулася 08.05.2015 року.

Крім цього, у самому тексті Постанови з процесуальних питань № 1 від 27.04.2015 року у п.2 зазначено, що відповідно до повідомлення DIS в листі від 16.04.2015 року матеріали позовної заяви були вручені відповідачеві 27.11.2014 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, докази відправлення вказаного рекомендованого листа з повідомленням про вручення, доказів його вручення уповноваженій особі ТзОВ «Брума» Фірма «Науманн Машини і Палети» не надала. Саме ж товариство отримання названого листа заперечує.

Так само ТзОВ «Брума» заперечує отримання 08.05.2015 року надісланого їй, як стверджує Арбітражний суд Торгово-Промислової палати Хайльбронн-Франкен та Німецького інституту арбітражу (DIS) та Фірма «Науманн Машини і Палети», Постанови з процесуальних питань № 1 від 27.04.2015 року та арбітражної позовної заяви від 20.10.2014 року.

Фірма «Науманн Машини і Палети» подала Копію відправлення/Квитанцію про доставку відправленого від імені голови арбітражного суду Графа фон Вестфалена на адресу Фірми ТзОВ «Брума» 28.04.2015 року та підтвердження доставки з інформацією, що відправлення НОМЕР_1 було доставлене 08 травня 2015 року о 12 год. 36 хв.

Однак, ці документи не містять опису вкладення, хоча така графа на бланку Копії відправлення/Квитанції про доставку є (графа 5), інформації про те, якій саме уповноваженій особі ТзОВ «Брума» це відправлення було вручене з підписом цієї особи. Ці документи підтверджують лише факт відправлення пакунку з невідомим вмістом і його отримання невідомою особою з прізвищем Куркова. Підтвердження того, що згадана особа Куркова була уповноважена Товариством з обмеженою відповідальністю «Брума» отримувати адресовані йому відправлення відсутні.

Фірма «Науманн Машини і Палети» подала лист Волинської дирекції УДППЗ «Укрпошта» № 07-09-125 від 11.02.2016 року, яким підтверджено отримання директором ТзОВ «Брума» та економістом ТзОВ «Брума» ОСОБА_5 листів з оголошеною цінністю з описом вкладення, в якому значаться Постанова з процесуальних питань № 1 від 27.04.2015 року та копія позовної заяви. Однак, згадане відправлення має походити з офіційної установи чи від офіційної, чітко визначеної особи, що має гарантувати належний його вміст. Заявник твердить, що згадане відправлення походить від одного з арбітрів, однак, нічим його не підкріплює. Надані документи також не містять інформацію про відправника, що виглядає дивним якби обовязок надіслання відправлення взяв на себе арбітр.

Твердження директора ТзОВ «Брума» ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду про отримання документів на іноземній мові не може замінити собою належне вручення судових документів. До того ж, це твердження не конкретне, невідомо за які документи він веде мову і коли він їх отримав.

Фірма «Науманн Машини і Палети», намагаючись довести поінформованість ТзОВ «Брума» про існування арбітражного спору, спиралася на ту обставину, що у розпорядженні Арбітражного суду Торгово-Промислової палати Хайльбронн-Франкен та Німецького інституту арбітражу (DIS) є лист товариства з запереченням наявності арбітражних застережень з Фірмою «Науманн Машини і Палети». Однак, зміст цього листа, його адресат «Міжнародний комерційний арбітраж» (не вказана повна назва арбітражного суду) не свідчать про таку поінформованість і не доводять її. Так само не доводять про таку поінформованість подані Фірмою «Науманн Машини і Палети» документ під назвою «Скарга» та роздруківка інтернет-переписки, оскільки ці документи не мають доведеного походження від представника ТзОВ «Брума», а сам він таке походження заперечив.

Судовий документ має відправлятися з суду, має бути вручений уповноваженій особі під розписку. Це загальноприйнята практика пересилання судових відправлень в Україні.

Згідно п.2 ч.2 ст.396 ЦПК України:

2. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Належним чином повідомити це вручити відправлення з суду під розписку.

Згідно ч.5 ст.74, ч.1, ч.2 ст.76 ЦПК України:

5. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

1. Судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

2. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Брума» не можна вважати належним чином сповіщеним про арбітражний розгляд, призначення арбітра. ТзОВ «Брума» не мало можливості подати заперечення проти такого розгляду, зокрема, повідомити арбітражний суд про існування Договору про внесення змін і доповнень до Контракту № 01 від 06.02.2012 року, укладеного 11.01.2014 року.

Вручення судових документів підтверджується дотриманням заздалегідь визначеної процедури, якщо ця процедура не дотримана таке вручення неможливо довести шляхом аналізу і співставлення доказів.

Фірма «Науманн Машини і Палети» також вказувала, що ТзОВ «Брума» раніше не подавало Договір про внесення змін і доповнень до Контракту № 01 від 06.02.2012 року, укладений 11.01.2014 року, і подало лише зараз, що зумовлює переконання у його підробленні.

Однак, таке твердження, так само як і твердження про ознаки підробки Договору, має перевірятись в справі про визнання цього Договору недійсним, а не в цьому провадженні, де суд має просто переконатися у безспірності існування арбітражної угоди між сторонами.

Згідно п.4 ч.2 ст.396 ЦПК України:

2. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

Між сторонами Господарським судом Волинської області розглядається справа за позовом Фірми «Науманн Машини і Палети» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брума» про зобовязання повернути іноземні інвестиції (деревообробне обладнання) у статутному капіталі Товариства, якраз того, на яке за рішенням іноземного суду накладений арешт.

Справа вже розглядалась судами першої, апеляційної та касаційної інстанції і була повернута останньою інстанцією на новий розгляд до Господарського суду Волинської області (ухвала від 07 грудня 2015 року).

Фірма «Науманн Машини і Палети» під час розгляду справи в суді першої інстанції 27.04.2015 року зверталася з заявою про накладення арешту на згадане вище майно і заборону його використання, в тому числі з мотивів, які лягли в основу рішення іноземного суду про забезпечення вимог (що видно з змісту рішення Господарського суду Волинської області від 10 червня 2015 року). Однак, суд у такому забезпеченні відмовив, обґрунтувавши своє рішення, зокрема, тим, що забезпечення позову не повинне мати наслідком повне припинення господарської діяльності субєкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

За умови існування невирішеного спору, який розглядається судом України (до речі, за зверненням самого заявника), питання забезпечення позову має розглядатися саме цим судом, а не арбітражним судом, до того ж за відсутності безспірної арбітражної угоди.

Крім цього, заходи забезпечення арбітражним судом вжиті ще 13 липня 2015 року і до цього часу цим судом справа не вирішена, в тому числі з вини Фірми «Науманн Машини і Палети», яка не оплатила належний авансовий платіж, через що арбітражний суд не вважає себе в стані продовжити розгляд справи, що видно з розділу 11 рішення арбітражного суду, яке зараз заявник просить визнати.

Відсутність оплати судових витрат, а отже і зупинення розгляду справи арбітражним судом може призвести до ситуації, коли вжиті арбітражним судом заходи забезпечення позову будуть необмежено продовжуватись у часі і їх роль як заходів забезпечення буде знівельована.

Питання заходів забезпечення у цій правовій ситуації може вирішити державний суд України, який зараз вирішує справу за позовом заявника у господарському провадженні, вирішення цього питання паралельно ще й в арбітражному суді, до того ж з небезспірною арбітражною угодою, недопустиме.

Стаття 3 Конвенції про визнання та приведення у виконання іноземних арбітражних рішень тлумачиться Фірмою «Науманн Машини і Палети» невірно. Ця стаття передбачає застосування процесуальних норм тієї території, де запитується визнання та приведення у виконання арбітражних рішень, під час приведення їх у виконання. У цьому випадку визнання запитується на території України, отже застосовуються процесуальні норми України.

Керуючись ст.ст.395, 396, 397 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Фірми «Науманн Машини і Палети» про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду Торгово-Промислової палати Хайльбронн-Франкен та Німецького інституту арбітражу (DIS) від 13 липня 2015 року в Арбітражному розгляді № DIS-SV-HN-1/14, яким забезпечені вимоги Фірми «Науманн Машини і Палети» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брума» відмовити повністю.

Заходи забезпечення, вжиті на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2015 року,:

накладення арешту на всі активи та банківські рахунки ТзОВ «Брума» (45022, Волинська обл., Ковельський район, с. Доротище, вул. Лесі Українки, 49, , р/р 908 у відділенні ПАТ «Кредобанк» у м. Ковелі, МФО 325365);

заборону ТзОВ «Брума» розпоряджатись наданим йому Фірмою «Науманн Машини і Палети» технічним обладнанням та установками, а саме: двома деревообробними станками рамного типу ОСОБА_1 РМ-50М, двома сушильними камерами польського виробництва фірми «Leko» LK-CDR-50, водонагрівним котлом Hamec KWX 800, автоматичним спалювачем AZSD-500, станком обробки «3в1» FWOV-800, цвяхозбивальним станком «Bostich», торцювальним станком для виробництва шашки для піддона з бруса Lignuma MMN-8 (продавати, дарувати або вчиняти інші дії);

заборону ТзОВ «Брума» продавати/передавати/відвантажувати вироблені ним піддони третім особам,

скасувати повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ С.Л. ПАНАСЮК