РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2674/16-ц

пр. № 2/759/2422/16

01 квітня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Ніколенку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (у зв'язку з розірванням шлюбу змінила прізвище на дошлюбне «ОСОБА_1») в лютому 2016 року заявила позов до Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» (ПАТ «НДІЕП») про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки в розрахунку при звільненні з роботи на загальну суму 13748,76 грн.

В наступному позивач збільшила розмір позовних вимог до 20515,75 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві.

Представник відповідача Ющенко В.А. заперечив проти позову і пояснив, що вини ПАТ «НДІЕП» в несвоєчасному розрахунку позивача не має, а заборгованість із заробітної плати на час розгляду справи повністю погашена.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_1, як це вбачається з трудової книжки, працювала юристом Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» (ПАТ «НДІЕП») на умовах трудового договору з 22.06.2015р.

Наказом голови правління ПАТ «НДІЕП» від 15.02.2016р. №8/8к трудовий договір з ОСОБА_1 було припинено на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) і з 15.02.2016р. її звільнено з роботи.

На день звільнення ПАТ «НДІЕП» заборгував перед позивачем заробітну плату за листопад, грудень 2015р., січень та лютий 2016р., а також позивачу належала до виплати компенсація за невикористану відпустку. За розрахунками позивача, здійсненими за даними, що містяться в довідці ПАТ «НДІЕП» від 15.02.2016р. №8 про заробітну плату, така заборгованість становила12666,03 грн.

Проте, наказом голови правління ПАТ «НДІЕП» від 17.02.2016р. №42/1 вказана довідка була скасована і фінансовому директору товариства було наказано здійснити перерахунок заробітної плати та компенсацій, які підлягають сплаті звільненим працівникам. За перерахунком, заборгованість відповідача із заробітної плати та інших виплат перед позивачем на день її звільнення з роботи становила 12027,66 грн.

Різниця в означених сумах, як про це вбачається з довідки ПАТ «НДІЕП» від 29.03.2016р. №177, пояснюється неправильним нарахуванням індексації заробітної плати, а саме тим, що індексація заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалось з урахуванням періоду роботи в ПАТ «НДІЕП» на умовах цивільно-правової угоди з 27.04.2015р. по 19.06.2015р., що суперечить законодавству.

Тому, суд знаходить доведеним, що позивачу на день звільнення з роботи підлягало виплаті заборгованість із заробітної плати в загальній сумі 12027 грн. 66 коп.

Дана заборгованість повністю погашена 28.03.2016р., що не заперечується позивачем та підтверджується довідкою ПАТ «НДІЕП» від 29.03.2016р №178.

Отже, спір в частині вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати врегульовано в позасудовому порядку, а тому відповідні вимоги позову задоволенню не підлягають.

Разом з тим, частиною 1 статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на корить працівника.

Представник відповідача в обґрунтування причин несвоєчасного розрахунку позивача, послався на арешт коштів товариства. Проте, на переконання суду, відсутність фінансово-господарської діяльності не виключає вини роботодавця щодо належного розрахунку з працівником при звільненні останнього з роботи.

Не відповідають дійсності і доводи представника відповідача про відсутність позивача на роботі в день звільнення, оскільки звільнення позивача відбулось на підставі її заяви поданої саме в день звільнення, цього ж дня нею були здані закріплені за нею матеріальні цінності, на що вказує відповідний акт.

Підсумовуючи викладене, виходячи з того, що розрахунок з позивачем при звільненні з роботи здійснено відповідачем з порушенням строків встановлених ст. 116 КЗпП України, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити позивачу середній заробіток за час такої затримки на підставі ст. 117 цього ж кодексу.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМ України № 100 від 08.02.2006 року, середній заробіток обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньоденний заробіток позивача, згідно з довідкою ПАТ «НДІЕП» від 31.03.2016р №189, складав 258,18 грн. Час затримки виплати належних позивачу коштів складає період з 16.02.2016 року по 28.03.2016 року (28 робочих днів). Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 7229 грн. 04 коп.

Отже, позов може бути задоволено частково в сумі 7229 грн. 04 коп.

За такого рішення, витрати у справі суд покладає на відповідача пропорційно частці задоволених вимог відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України. Решту витрат суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» () на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1) 7229 (сім тисяч двісті двадцять дев'ять) грн. 04 коп. середнього заробітку за час затримки в розрахунку при звільненні з роботи, без урахування зборів та податків.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» () на користь держави 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий М.Ф. Сенько