10.11.2016 Справа № 363/2963/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Хомяк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лютізького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання незаконним і скасувати наказ по Лютізькому дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області від 30.06.2016 року № 40, про звільнення з посади ОСОБА_3 з 30.06.2016 року відповідно до п. 3 ст. 41 КЗпП України, поновлення ОСОБА_3 на роботі в Лютізькому дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області на посаді вихователя з 30.06.2016 року, стягнення з Лютізького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.07.2016 року по день винесення рішення та 15 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди .

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що згідно наказу № 2-к від 10.01.2011 року ОСОБА_3 прийнята на посаду вихователя в Лютізький дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Барвінок». З вересня 2015 року завідувач дошкільним навчальним закладом, третя особа по справі, ОСОБА_2 з невідомих позивачу причин почала її безпідставно дорікати по різним ситуаціям, викликала до себе в кабінет та погрожувала звільненням. 30.06.2016 року о 17 годині 00 хвилин завідувач дошкільного навчального закладу ОСОБА_2, запросила ОСОБА_3 та її колег ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також завгоспа до свого кабінету, де в їх присутності зачитала наказ № 40 від 30.06.2016 року про те, що ОСОБА_3 звільнено з займаної посади згідно до п. 3 ст. 41 КЗпП України. ОСОБА_3 вважає своє звільнення з роботи незаконним, безпідставним та несправедливим, оскільки ознайомившись з п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, стало відомо, що йдеться про розірвання трудового договору за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Однак, від завідувача ніяких розяснень щодо причини звільнення не надано, за який саме аморальний проступок звільнено з роботи незрозуміло. Таким чином ОСОБА_3 звернулась до суду за захистом своїх прав.

Під час розгляду справи представник позивача, збільшила позовні вимоги та просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2016 року по 24.10.2016 року в розмірі 15 344,64 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо заявлених позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та просила відмовити в повному обсязі.

Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги не визнала.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, пояснили, що позивач педагог з великим стажем та ніколи не помічали за нею якихось аморальних проступків, а також вважають, що її звільнення несправедливе.

Крім того, допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, пояснили, що помічали за ОСОБА_3 невідповідну поведінку педагога, яка дозволяла собі грубощі по відношенню до батьків та дітей.

Заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, третю особу, допитавши ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, в якості свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Наказом Дошкільного навчального закладу «Барвінок» від 10.01.2011 року № 2 призначено ОСОБА_3 на посаду вихователя з повним навантаженням (1 ставка) з 10.01.2011 року з посадовим окладом згідно з тарифікацією. Зі статутом, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією, інструкціями з охорони життєдіяльності, інструкціями з цивільної оборони, інструкціями з пожежної безпеки, графіком роботи ознайомлена.

Наказом Дошкільного навчального закладу «Барвінок» від 15.09.2015 року №24 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3А.» вихователю оголошено догану та позбавлено преміальних виплат у розмірі 70%.

Наказом Дошкільного навчального закладу «Барвінок» від 30.06.2016 року № 40 «Про звільнення з посади ОСОБА_3А.», у звязку з порушенням Статуту дошкільного закладу (ясла-садок) «Барвінок» п. 7.9. з огляду на існуюче дисциплінарне стягнення, ОСОБА_1, вихователя, звільнити із займаної посади з 30.06.2016 року керуючись п. 3 ст. 41 КЗпП України.

Згідно до п. 7.9. статуту ДНЗ (ясел-садка) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.08.2014 року, педагогічні працівники зобовязані виконувати статут, правила внутрішнього розпорядку дошкільного закладу, умови контракту чи трудового договору, дотримуватися педагогічної етики, норм загальнолюдської моралі, поважати гідність кожної дитини та її батьків, забезпечувати емоційний комфорт, захист дитини від будь-яких форм експлуатації та дій, які шкодять її здоровю, а також від фізичного та психічного насильства, брати участь у роботі педагогічної ради та інших заходах, повязаних з підвищенням професійного рівня, педагогічної майстерності, загальнополітичної культури, виконувати накази та розпорядження керівництва.

Згідно статтею 41 КЗпП України визначено, що додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Така підвищена відповідальність працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливому правовому стані та виконують специфічні функції, не властиві іншим категоріям працівників; їхні дії чи бездіяльність можуть призвести до порушення конституційних прав та свобод громадян, завдати значної шкоди суспільним відносинам та авторитету як самої держави, так і субєктів господарювання.

Відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України, що вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником.

До субєктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у статті 50 Закону України «Про освіту», а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти.

Отже, звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обовязків, так і не повязаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті).

Зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Так, аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про освіту» педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обовязки.

За змістом статті 56 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники зобовязані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати в дітей і молоді повагу до батьків, жінки, старших за віком.

Аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Зокрема, аморальним слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що позивача було звільнено лише на підставі загальної оцінки і жоден із наведених доводів не може бути підставою для звільнення працівника за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, передбачений п. 3 ст. 41 КЗпП України, тому наказ № 40 від 30.06.2016 року підлягає скасуванню, а позивач поновленню на роботі.

Крім того, вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відповідно до ст. 235 КЗпП України, підлягають задоволенню у розмірі 17 807,36грн., за час вимушеного прогулу з 01.07.2016 року по дату ухвалення рішення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності ( втому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи душевних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконною дією або бездіяльністю інших осіб.

Отже, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, або невизнаних оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак, позивачем суду не надано належних доказів, що підтверджують перенесених нею душевних страждань, їх тривалість, наявність порушення нормальних життєвих звязків у результаті саме дій відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі та стягненню заробітної плати за місяць підлягає виконанню негайно.

На підставі викладеного та керуючись статтями 54, 56 ЗУ «Про освіту», статтею 41 КЗпП України, статтями 3, 10, 11, 58, 60, 209-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним і скасувати наказ Лютізького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області від 30.06.2016 року № 40 про звільнення з посади ОСОБА_3 з 30.06.2016 року відповідно до п. 3 ст. 41 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_3 на роботі в Лютізькому дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області на посаді вихователя з 30.06.2016 року.

Стягнути з Лютізького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області на користь ОСОБА_3 заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2016 року по 10.11.2016 року 17 807,36грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк