Провадження № 2/161/856/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що відповідачем щодо неї було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 296 ч. 1 КК України, в ході якого їй були завдані тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на правій половині обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 764 від 13.07.2015 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2015 року у справі № 161/13116/15-к було встановлено, що відповідач скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, в ході судового засідання відповідач беззаперечно визнав себе винним у його вчиненні, підтвердив фактичні обставини справи. Крім того, відповідач пообіцяв добровільно відшкодувати завдану їй матеріальну та моральну шкоду після завершення судового розгляду кримінального провадження відносно нього. Проте, станом на день звернення до суду відповідач свої обіцянки не виконав, завдану їй матеріальну та моральну шкоду не відшкодував. В результаті неправомірних дій відповідача їй були завдані тілесні ушкодження, у звязку з чим вона витратила на придбання медикаментів 94 грн. 35 коп. Крім того, неправомірними діями відповідача їй було задано і моральну шкоду. Так, в момент отримання тілесних ушкоджень вона перенесла значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за свої здоровя та життя. Наслідки перенесеної травми призвели до негативних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, емоційна напруга та інше. Завдану їй моральну шкоду оцінює у 7000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь завдану їй майнову шкоду (збитки) вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 94 грн. 35 коп., моральну (немайнову) шкоду у розмірі 7000 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2015 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 було закрито на підставі ст. 46 КК України, тобто у звязку з примиренням винного з потерпілою. Для застосування у кримінальному процесі такого виду звільнення від кримінальної відповідальності необхідна сукупність таких умов: особа вчинила злочин уперше; діяння належить до злочинів невеликої тяжкості або необережних злочинів середньої тяжкості; особа, яка вчинила такий злочин, примирилася з потерпілим: вона відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. В судовому засіданні під час вирішення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 потерпіла не заперечувала ту обставину, що збитки та шкоду кримінальним правопорушенням їй не завдано. Звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі у звязку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разу відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. У звязку з цим у відповідача відсутній обовязок по відшкодуванню збитків або шкоди позивачці.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2015 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, закрито у звязку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України (а.с. 8). Дана ухвала набрала законної сили і є чинною.

З вказаної ухвали вбачається, що внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_3ІВ. було спричинено тілесних ушкоджень у виді синця та садна на правій половині обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 764 від 13.07.2015 р. за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У звязку з цим суд вважає, що ті обставини, що дії відповідача ОСОБА_4 щодо позивача ОСОБА_3 були неправомірними і цими діями позивачу були завдані тілесні ушкодження, в силу ст. 61 ЦПК України, є встановленими і доказуванню не підлягають.

Статтями 23, 1167, 1168 ЦК Кодексу передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винними діями іншої особи. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, і може відшкодовуватися грішми одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування , якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд вважає доведеним, що дії відповідача ОСОБА_4 у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачці було завдано моральної шкоди, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивачки та наслідками у вигляді моральної шкоди, яка виразилася у заподіяння їй тілесних ушкоджень, і завданих у зв!язку з цим моральних стражданнях є причинно-слідчий звязок.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із ступеня та характеру перенесених позивачкою моральних страждань, що були викликані завданням легких тілесних ушкоджень, перенесенням фізичного болю, приниженням гідності позивачки у результаті її побиття, що негативно відобразилася на її самопочутті, втраті душевного спокою, порушення звичного режиму життя.

Виходячи з принципів розумності й справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачкою є завищеним, у ході судового розгляду представником позивачки у заявленому розмірі не доведений, і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Доводи представника відповідача про те, що у ОСОБА_4 відсутній обовязок по відшкодуванню збитків або шкоди позивачці у звязку з закриттям кримінального провадження за примиренням обвинуваченого з потерпілою, суд до уваги не приймає. Так, підстава закриття кримінального провадження щодо відповідача, а саме ст. 46 КК України, не є реабілітуючою підставою закриття провадження і також не є підставою яка звільняє його від обовязку відшкодувати завдану шкоду за умови доведеності її наявності та розміру.

У розумінні ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Всупереч наведеним правовим нормам позивач та її представник не надали суду належних та припустимих доказів на підтвердження вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 94 грн. 35 коп.

З наданих позивачкою та її представником чеків не вбачається, що ліки, на які надані чеки, були придбані саме позивачкою ОСОБА_3 та придбані за призначенням лікаря.

Надану позивачкою копію сторінки з медичної карти суд до уваги не приймає, оскільки з даного документу не можливо встановити особу, якій медична карта належить.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині відшкодування витрат, понесених нею у звязку з лікуванням, не підлягають задоволенню.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

За правилами ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу.

Разом з тим, стягненню підлягають лише документально підтверджені судові витрати (ст. 88 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), фінансові документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд вважає, що оскільки позивачем та її представником не надано ані належного розрахунку на підтвердження витрат, повязаних з правовою допомогою, ані фінансового документу про оплату гонорару в сумі 1000 грн., а тому в цій частині вимог також необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь держави підлягає судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.1166, 1167, 1168 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 1000 (одну тисячу) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 551 (п»ятьсот п»ятьдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_5