Справа № 2/359/574/16
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Журавського В.В.

при секретарі - Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення із самовільно зайнятого житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив виселити ОСОБА_2 та членів його сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 5/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, пров. Котовського, 11, без надання іншого жилого приміщення. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 липня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу 5/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, пров. Котовського, 11. Даний договір було нотаріально посвідчено у відповідності з вимогами чинного законодавства приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 Відповідно до умов попереднього договору сторони домовились про остаточний розрахунок між сторонами та укладення основного договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки в строк до 31 грудня 2013 року. Однак до сьогодні основний договір купівлі-продажу не укладено між сторонами у звязку з відсутністю коштів у відповідача для здійснення остаточного розрахунку з позивачем. Після спливу кінцевого строку укладення основного договору позивач дізнався про самовільне зайняття відповідачами житлового будинку і почав вимагати від відповідача звільнити разом зі своєю сімєю вказане житлове приміщення та земельну ділянку. Проте, відповідачі змінили замки на дверях, не пускають позивача на територію домоволодіння та ухиляються від спілкування. Позивач був вимушений направити вимогу про виселення відповідачів, але дана вимога ними була залишена без уваги. У звязку з цим, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив, що йому належить 5/6 частини будинку, а 1/6 частина будинку сестрі. Сестра померла та після її смерті 1/6 частину будинку успадкував її син. Знайшовся покупець, але він виявився недобросовісним. Він уклали з ним попередній договір, проте дозволу на вселення позивач не давав. В даний час документи на купівлю-продаж 5/6 частину будинку готові, але у відповідачів немає грошей, бо ОСОБА_3 стала зловживати спиртним. Дозволу на вселення позивач не давав, а дав тільки доручення на продаж будинку. Ключі від будинку відповідачу ОСОБА_3 передавав син позивача, щоб вона мала можливість оглянула будинок. На даний час фактично в будинку проживає лише ОСОБА_3

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 5/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, пров. Котовського, буд. 1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_8 від 25 березня 2010 року (а.с.5).

04 липня 2013 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу 5/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, пров. Котовського, буд.11, нотаріально посвідчений у відповідності з вимогами чинного законодавства приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с.4).

Відповідно до п.1.6 попереднього договору сторони домовились про визначення кінцевого терміну оформлення договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки до 31 грудня 2013 року.

Згідно п.2.1 попереднього договору під час підписання цього договору ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 аванс в розмірі 136000 гривень, що еквівалентно 17000 доларів США.

Судом встановлено, що до сьогодні основний договір купівлі-продажу між сторонами так і не було не укладено.

Після спливу кінцевого строку укладення основного договору позивач дізнався про самовільне зайняття відповідачем житлового будинку і почав вимагати від відповідача звільнити разом зі своєю сімєю вказане жиле приміщення та земельну ділянку.

07 серпня 2015 року позивач направив на адресу ОСОБА_2 вимогу про виселення з житлового приміщення та відшкодування завданих збитків (а.с.6), що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком за №3611 від 10 листопада 2015 року (а.с.7). Проте, дана вимога позивача була проігнорована та конверт з листом повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с.8).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти у розмірі 136000 гривень (а.с.60-61).

З акту-обстеження за №245 від 27 квітня 2016 року вбачається, що комісія в складі сільського голови ОСОБА_9, депутата сільської ради ОСОБА_10, дільничного інспектора Козир М.С., сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановили, що ОСОБА_3 дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Котовського), буд. 11 (а.с.62).

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За правилами ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач на законних підставах є власником 5/6 частини житлового будинку за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, пров. Івана Богуна (Котовського), буд. 11, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідач ОСОБА_13, в свою чергу, порушує дане право на користування особистою власністю, а тому слід усунути перешкоди у володінні майном шляхом виселення відповідача ОСОБА_13 із самовільно зайнятого житлового будинку.

Крім цього, судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виселення відповідачів з земельної ділянки, зважаючи на наступне.

У відповідності до положення ч.1 ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

За правилами ч.1 ст.15 та ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, вказана позовна вимога ОСОБА_1 в частині виселення відповідачів з земельної ділянки, що розташовується за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, пров. Івана Богуна (Котовського), буд.11, задоволенню не підлягає. Оскільки, фізичну особу може бути виселено виключно з житлового приміщення, в розумінні ч.1 ст.379 ЦК України, а не з земельної ділянки.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави.

При предявленні позову ОСОБА_1 не сплатив судовий збір, оскільки він звільнений від його сплати. Предявлений ним позов задоволений. Тому з ОСОБА_3 належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

На підставі викладеного та керуючисьст.41 Конституції України, ч.1 ст.15 та ч.2 ст.16, ч.1 ст.316, ст.319, ч.1 ст.379, ст.387 ЦК України, ст.ст.8, 10, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 з житлового будинку за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, провулок Івана Богуна (Котовського), 11 без надання іншого житлового приміщення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський