Справа № 128/501/16-ц Провадження № 22-ц/772/1687/2016Головуючий в суді першої інстанції Саєнко О. Б.
Категорія 27Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02 червня 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Матківської М.В., Берегового О.Ю.,

при секретарі - Маркевич Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області, клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відвід судді, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

До початку розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась в суд з заявою про відвід судді Луценка В.В.

Заява мотивована тим, що 14.03.2016 року під головуванням судді Луценка В.В. була постановлено ухвала, якою, в тому числі, відхилена апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2016 року, у цивільній справі №127/6911/13ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності, залишено без змін.

На думку представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 зазначені справи є взаємопов'язані, а суддя Луценко В.В. вже висловив свою думку та надав правову оцінку справи ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.03.2016 року.

Окрім того, 14.03.2016 року суддею Луценко В.В. було долучено до матеріалів справи №127/6911/13ц оспорюване рішення у даній справи, а саме рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14.03.2016 року, яке було враховане ним під час постанови ухвали у справі №127/6911/13ц, що в свою чергу позбавляє суддю Луценка В.В. можливості об'єктивного розгляду справи.

Також представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звертає увагу на те, що Луценко Л.В., яка є дружиною судді Луценка В.В., брала участь у розгляді цивільної справи №127/8838/15-ц за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання майна спільною сумісною власністю, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання незаконним і скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності на квартири. Рішенням від 07.04.2016 року суддею Луценко Л.В. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 у зазначеній вище справі.

Заслухавши суддю Луценка В.В. перевіривши матеріали справи та доводи викладені в заяві представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, судова колегія приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що суддя Луценко В.В. брав участь у розгляді цивільної справи №127/6911/13-ц, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.03.2016 року апеляційні скарги ОСОБА_6 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилені, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2016 року залишено без змін.

Судовою колегію враховано те, що суддя Луценко Л.В., яка є дружиною судді Луценка В.В., брала участь у розгляді цивільної справи №127/8838/15-ц за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання майна спільною сумісною власністю, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання незаконним і скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності на квартири. Рішенням від 07.04.2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 у зазначеній вище справі.

Відповідно до п.1 ст.6 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку що посилання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на можливу необ'єктивність та упередженість судді Луценка В.В. є безпідставними.

В той же час представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3не довіряє розгляд справи судді доповідачу і його позиція ґрунтується на особистих внутрішніх переконаннях і сподіваннях.

Вирішуючи питання законності доводів заяви з точки зору відповідності процесуальному закону та права особи на сподівання безстороннього судового захисту, колегія суддів виходить з принципу верховенства права як загального принципу закріпленого статтею 8 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні ухваленому у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України від 25.07.2002 року, заява №48553/99, п.72, вказав: суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 п.1, повинне тлумачитися у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць.

При вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя може бути небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п.44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07 серпня 1996 року, п.58).

Заявник в подальшому, з огляду на його побоювання у неупередженості судді, може поставити під сумнів будь-яке рішення ухваленого судом у даній справі не на його користь та пов'язувати таке рішення суду саме упередженістю та прихильністю конкретного судді.

Таким чином, з метою виключити будь-які, суб'єктивні чи об'єктивні сумніви у дотриманні судом п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини при вирішенні даної справи, колегія судів прийшла до висновку про можливість задовольнити заявлений відвід.

Керуючись п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини, ст.20, 24, 25 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відвід судді Луценка В.В. - задовольнити.

Справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 березня 2016 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, передати для повторного автоматичного визначення судді доповідача.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Матківська М.В.

_______ Береговий О.Ю.