Справа №461/1973/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Турчин З.В.,

за участю представників

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 охорони історичного середовища Львівської міської ради про усунення перешкод у реставрації квартири, визнання рішення про відмову у наданні висновку незаконним, визнання права на реставрацію квартири та зобовязання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 охорони історичного середовища Львівської міської ради, просить визнати незаконним рішення ОСОБА_4 охорони історичного середовища Львівської міської ради про відмову у наданні висновку про можливість здійснення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вулиці П. Саксаганського в м. Львові з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого обєму даної квартири в мезоніні (висота приміщень квартири - 6,25 м) без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку; визнати за ним, ОСОБА_3, право на проведення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вулиці П. Саксаганського в м. Львові з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого обєму даної квартири в мезоніні (висота приміщень квартири - 6,25 м) без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку; зобовязати ОСОБА_4 охорони історичного середовища Львівської міської ради надати висновок про можливість (яким погодити) здійснення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вулиці П. Саксаганського в м. Львові з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого обєму даної квартири в мезоніні (висота приміщень квартири - 6,25 м) без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, щоє власником квартири АДРЕСА_1. З метою ремонту конструкцій приміщень квартири та їх виведення із аварійного стану вирішив здійснити реставрацію-реконструкцію належної йому на праві власності квартири, у звязку з чим на його замовлення ФОП ОСОБА_5 були розроблені проектні пропозиції на реставрацію з розширенням зазначеної вище квартири, а також ПП ОСОБА_6 було здійснено відповідне інженерне обстеження. Розроблене ФОП ОСОБА_5 "Реставраційне завдання на виготовлення проектної документації «Реставрація кв. 14а на вул. Саксаганського, 11 у м. Львові з розширенням за рахунок влаштування 2-го рівня в межах існуючого обєму квартири в мезоніні». Житловий будинок вул. Саксаганського, 11 в м. Львові, памятка архітектури, 1911 р. (охоронний №289, Рішення Львівського облвиконкому №381 від 05.07.1985 р.)", - було погоджене начальником відділу охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації та начальником управління охорони історичного середовища Львівської міської ради. Себто, погоджуючи зазначене реставраційне завдання, управління охорони історичного середовища міської ради фактично встановило можливість здійснення реставрації належної йому на праві власності квартири із вказаним розширенням у межах існуючого обєму квартири. З метою подальшого отримання у Департаменті містобудування Львівської міської ради вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реставрацію квартири, ним було подано звернення із долученим необхідним пакетом документів до відповідача для отримання висновку управління стосовно можливості здійснення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вул. ОСОБА_7 з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого обєму даної квартири. Однак, на вказане звернення отримано лист із негативною відповіддю щодо вирішення порушеного питання із покликанням на необхідність отримання погодження всіх співвласників багатоквартирного будинку. Вважає, що планована ним реконструкція (реставрація) має бути проведена в межах існуючого обєму належної йому на праві власності житлової квартири, котра знаходиться у мезоніні будинку, та жодним чином не передбачає зміни чи реконструкції спільного майна багатоквартирного будинку, допоміжних приміщень горища будинку. З огляду на це, вважає відмову УОІС ЛМР у наданні висновку про технічну можливість здійснення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вул. ОСОБА_7 з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого обєму даної квартири, - необґрунтованою й безпідставною та такою, що не базується на вимогах закону, а дії управління щодо відмови у наданні (ненадання) відповідного висновку незаконними, такими, що не вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із мотивів, викладених у фабулі позову. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що управління не могло надати аргументовану відповідь стосовно розгляду даного питання, оскільки відсутня згода співвласників спільного майна багатоквартирного будинку на його зміну та реконструкцію. Окрім того, управлінні зареєстрована скарга мешканців даного будинку стосовно приміщень горища. Просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 слід задовольнити частково із наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є власником квартири №14-а, загальною площею 32,6 кв.м та житловою площею 23,4 кв.м, в будинку №11 по вулиці П. Саксаганського у м. Львові, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.07.2013 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за №707.

Будинок №11 на вул. П. Саксаганського у м. Львові включено в перелік памяток містобудування і архітектури місцевого значення Львівської області, згідно з рішенням Львівського облвиконкому «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність» від 05.07.1985 р. №381 Охоронний №289.

Згідно із ОСОБА_10 експерта (спеціалізованої ліцензованої проектної організації) п/п ОСОБА_6 (Кваліфікаційний сертифікат експерта відповідального виконавця окремих робіт (послуг), повязаних із створенням обєкта архітектури АЕ №000546, Ліцензія на провадження господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури АВ №591153), складеним 13.10.2015 року, зазначена квартира №14-а розміщується у ярусі мезоніну 4-ох поверхового будинку по вул. П. Саксаганського, 11 у м. Львові, стелі квартири утворені, архітектурно й конструктивно поєднані з конструкціями даху будинку.

Відповідно до п. 1.2 («Основні поняття і терміни») додатку 1 («Положення про порядок підготовки, погодження документів для оформлення дозволів на проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудов у житлових будинках з метою ремонту дахів та збільшення житлової площі будинків на території м. Львова») до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 442 від 06.07.2007 року «Про порядок проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудов у житлових будинках на території м. Львова з метою ремонту дахів та розширення житлового фонду», мезонін житлова надбудова над частиною житлового будинку, яка поєднана архітектурно і конструктивно з дахом будинку.

Висота приміщень квартири - 6,25 м, що підтверджується: - Технічним паспортом на квартиру №14а у житловому будинку№11 вулиця Саксаганського №11 місто Львів, виготовленим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (Інвентаризаційна справа №932) станом на 29.10.2015 року; - ОСОБА_10 експерта п/п ОСОБА_6 від 13.10.2015 року; та - ОСОБА_11 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 12.11.2015 р. №42/11-Г, складеним по вул. Саксаганського, 11 м. Львів начальником відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок ОСОБА_11 та головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ОСОБА_12 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області. При цьому, згідно вказаних матеріалів фахівцями не було виявлено жодних обставин/фактів виконання ОСОБА_3 самочинних будівельних робіт. Наведене підтверджується також постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосамбірської міської ради Львівської області від 22.02.2016 року, якою закрито справу про адміністративне правопорушення щодо абз. 5 ст. 92 КУпАП відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_10 експерта від 13.10.2015 року вбачається, що «технічний стан конструкцій даху і покрівлі - в цілому аварійний, непридатний до нормальної експлуатації та потребує капітального ремонту». Наказом директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 12.01.2015 №5 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії при виконкомі щодо технічного стану даху будинку №11 на вул. П.Саксаганського» затверджено висновок міжвідомчої комісії при виконкомі (витяг з протоколу №9 §5 від 29.12.14р.) щодо визнання аварійними окремих несучих конструктивних елементів даху в межах квартири №14-а будинку №11 на вул. ОСОБА_7 (п. 1).

На замовлення ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_5 (Ліцензія АВ 558662 від 15.07.2010 р.) було розроблено "Реставраційне завдання на виготовлення проектної документації «Реставрація кв. 14а на вул. Саксаганського, 11 у м. Львові з розширенням за рахунок влаштування 2-го рівня в межах існуючого обєму квартири в мезоніні». Житловий будинок вул. Саксаганського, 11 в м. Львові, памятка архітектури, 1911 р. (охоронний №289, Рішення Львівського облвиконкому №381 від 05.07.1985 р.)", - погоджене Начальником відділу охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації та Начальником управління охорони історичного середовища Львівської міської ради 17.11.2015.

ФОП ОСОБА_5 також розроблено «Проектні пропозиції реставрації квартири №14-А на вул. Саксаганського, 11 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня в межах існуючого обєму квартири в мезоніні» (Головний інженер проекту ОСОБА_13, Кваліфікаційний сертифікат серії АР №000305). Згідно висновків експерта ОСОБА_6, «зазначена реконструкція, реставрація не порушить технічних вимог і правил експлуатації будинку, відповідатиме вимогам, встановленим у ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» та ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», основним положенням і приписам законодавства про архітектурну діяльність, законодавства у сфері містобудування, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови населеного пункту. Закінчений після здійснення реконструкції будівництвом об'єкт відповідатиме вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил. Будівельні роботи, повязані з необхідністю виведення конструкцій із аварійного стану, ремонт конструкцій конструктивних елементів будинку та квартири, що забезпечують їх цілісність та необхідні технічні умови функціонування, на нові з використанням сучасних матеріалів і засобів захисту призведуть до поліпшення їхнього технічного стану, а відтак до підвищення експлуатаційної якості, міцності і стійкості будинку в цілому».

З метою подальшого отримання у Департаменті містобудування Львівської міської ради вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реставрацію квартири, позивачем було подано звернення із долученим пакетом документів (від 10.12.2015 за №3-І-37912/АП) до відповідача - ОСОБА_4 охорони історичного середовища Львівської міської ради для отримання висновку управління стосовно можливості здійснення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вул. ОСОБА_7 з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого обєму даної квартири.

На зазначене звернення ним було отримано лист від 31.12.2015 за №04-3337 із негативною відповіддю щодо вирішення його питання (відмовою у наданні висновку), відповідно до якої, «управління не може надати аргументовану відповідь стосовно розгляду даного питання, оскільки відсутня згода співвласників спільного майна багатоквартирного будинку на його зміну та реконструкцію. В управлінні зареєстрована скарга мешканців даного будинку стосовно приміщень горища».

Як про те зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом (п. 1).

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

«Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, визначено, що реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, в будови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог;до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків; переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Згідно зі ст. 151 ЖК України (ЖК Української РСР), громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР.

Відповідно до норм ст. 152 ЖК України (ЖК Української РСР),виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Слід враховувати, що нормативними правовими актами визначено поняття переобладнання об'єктів, які не належать до самочинного будівництва і відповідно не вимагають дозволу на його проведення. Так, згідно з п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24 травня 2001 р. №127, не є самочинним будівництвом, зокрема: для будинків садибного типу, дачних та садових будинків: зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд (незалежно від наявності фундаменту), погребів, веранд, тамбурів, бань, хлівів, гаражів, літніх кухонь та ін.; для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу або влаштування перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень, влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах, демонтування або влаштування перегородок між приміщеннями кухні і житлової кімнати тощо.

Конвенцією про охорону архітектурної спадщини Європи (підписана 03.10.1985 р.; набрала чинності 01.12.1987 р.; підписана від імені України 25.11.2005 р.; ратифікована 20.09.2006 р.; набрала чинності 01.04.2007 р.) визначено архітектурну спадщину, обєкти спадщини, що підлягають охороні, заходи та правові процедури охорони. Для цілей цієї Конвенції вираз "архітектурна спадщина" включає такі нерухомі об'єкти: 1. пам'ятки: усі будівлі та споруди, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення, включаючи усі особливості їхнього технічного виконання та оздоблення;… (ст. 1). Відповідно до Конвенції, Для чіткого визначення пам'яток, архітектурних ансамблів і визначних місць, що підлягають охороні, кожна Сторона зобов'язується вести їхній облік і у випадку загрози таким пам'яткам підготувати у найкоротші можливі строки відповідну документацію (ст. 2).Кожна Сторона зобов'язується: 1. запровадити відповідні контрольні і дозвільні процедури, необхідні для правової охорони об'єктів архітектурної спадщини; 2. запобігати спотворенню, руйнуванню або знищенню об'єктів спадщини, що охороняються(ст. 4). Кожна Сторона зобов'язується: 3. заохочувати приватну ініціативу, спрямовану на підтримання в належному стані і реставрацію архітектурної спадщини (ст. 6). Кожна Сторона зобов'язується прийняти комплексну політику збереження архітектурної спадщини, яка: 1. передбачає охорону архітектурної спадщини як одну з головних цілей планування забудови міської та сільської територій, а також забезпечує врахування цієї вимоги на всіх етапах розробки планів розвитку територій та виконання процедур видання дозволів на проведення робот; 2. заохочує програми реставрації та підтримання в належному стані архітектурної спадщини (ст. 10). Приділяючи належну увагу архітектурному та історичному характеру спадщини, кожна Сторона зобов'язується сприяти: - використанню об'єктів архітектурної спадщини, що охороняються, із врахуванням потреб сучасного життя; - пристосуванню, коли це можливо, старовинних будівель для нового використання (ст. 11).

Ст. 54 Конституції України встановлено, що держава забезпечує збереження історичних пам'яток та інших об'єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Законом України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що: - пам'ятка культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України; - охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об'єктів культурної спадщини; - реставрація - сукупність науково обґрунтованих заходів щодо укріплення (консервації) фізичного стану, розкриття найбільш характерних ознак, відновлення втрачених або пошкоджених елементів об'єктів культурної спадщини із забезпеченням збереження їхньої автентичності (ст. 1).

Частиною 2 ст. 6 цього Закону встановлено, що до повноважень органів охорони культурної спадщини районних державних адміністрацій, органів охорони культурної спадщини місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції належить: 4) забезпечення дотримання режиму використання пам'яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; 5) забезпечення захисту об'єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; 13) підготовка пропозицій та проектів розпоряджень щодо проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування об'єктів культурної спадщини, відповідного використання пам'яток та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; 20) організація досліджень об'єктів культурної спадщини, які потребують рятівних робіт.

В силу ст. 61вказаного Закону, рішення про надання або про відмову в наданні дозволу, погодження чи висновку приймається органом охорони культурної спадщини протягом одного місяця з дня подання фізичною чи юридичною особою відповідних документів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини», власник або уповноважений ним орган, користувач зобов'язані утримувати пам'ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Згідно норм ч. 1 ст. 27 Закону, у разі, коли пам'ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення, власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов'язані привести цю пам'ятку до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування).

Відповідно до вимог ст. 39 цього Закону, власник пам'ятки або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління нею, забезпечує збереження, утримання в належному стані, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію та ремонт пам'ятки за власні кошти, якщо інше не передбачено відповідним договором або законом.

Законом України «Про архітектурну діяльність» визначено, що: архітектурне рішення - авторський задум щодо просторової, планувальної, функціональної організації, зовнішнього вигляду й інтер'єру об'єкта архітектури, а також інженерного та іншого забезпечення його реалізації, викладений в архітектурній частині проекту на всіх стадіях проектування і зафіксований у будь-якій формі; проект - документація для будівництва об'єктів архітектури, що складається з креслень, графічних і текстових матеріалів, інженерних і кошторисних розрахунків, які визначають містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, вартісні показники конкретного об'єкта архітектури, та відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил; завдання на проектування - документ, у якому містяться обґрунтовані в межах законодавства вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень та властивостей об'єкта архітектури, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і який складається відповідно до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, технічних умов (ст. 1).

Згідно вимог ст. 4 цього Закону, для створення об'єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає: підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством; здійснення в необхідних випадках перед проектних робіт, а також заходів з охорони нововиявлених під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єктів містобудування, що відповідно до закону мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення; пошук архітектурного рішення, розроблення, погодження у визначених законом випадках і затвердження проекту; виконання робочої документації для будівництва, а в разі виконання її або окремих її частин іншим виконавцем - здійснення авторського нагляду за таким виконанням; будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об'єкта архітектури, архітектурно-будівельний контроль, технічний та авторський нагляди під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування; прийняття спорудженого об'єкта в експлуатацію.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил та затверджується замовником (ч. 1). Проектна документація на будівництво об'єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами (ч. 6).

Із наведеного вбачається, що архітектурні перетворення, які позивач прагне здійснити у межах внутрішнього простору приміщень належної йому на праві власності квартири,- не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - не суперечать нормам захисту традиційного історичного середовища міста і не порушать памяткоохоронних норм і правил, - не призведуть до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту.

Із реставраційного завдання та проектних пропозицій вбачається, що проектована реконструкція (реставрація) має бути проведена в межах існуючого обєму належної позивачу на праві власності житлової квартири, котра знаходиться у мезоніні будинку, та жодним чином не передбачає зміни чи реконструкції спільного майна багатоквартирного будинку, допоміжних приміщень горища будинку.

Законом України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що: - культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об'єктів культурної спадщини; - об'єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; - нерухомий об'єкт культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності; - предмет охорони об'єкта культурної спадщини - характерна властивість об'єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність, на підставі якої цей об'єкт визнається пам'яткою(ст. 1). У класифікації обєктів культурної спадщини за видами виділено об'єкти архітектури - окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів (ст. 2).

Додатком Б (обовязковим) Державних будівельних норм України. Склад, зміст, порядок розроблення, погодження і затвердження науково-проектної документації для реставрації обєктів нерухомої культурної спадщини. ДБН А.2.2-6-2008, затверджених наказом Мінрегіонбуду України від 23.06.2008 р. №262 визначено, що автентичність - це ознака (характеристика) пам'ятки, що полягає в достовірності її задуму, проектування, спорудження і застосованих вихідних матеріалів (субстанції) та технологій і дозволяє розглядати даний об'єкт як документ історії та твір архітектурного мистецтва і як оригінал; істотні модифікації і доповнення, набуті пам'яткою протягом історичного розвитку, можуть розглядатися як складова частина автентичності (відповідного історичного періоду).

У звязку з наведеним, суд вважає за необхідне зазначити ту обставину, що архітектурні елементи квартири, проектовані до зміни в результаті реставрації не становлять предмет охорони (не входять до предмета охорони) обєкта культурної спадщини - памятки архітектури будинку №11 по вулиці Саксаганського у м. Львові.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, Додатку Б (обовязкового) ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», затверджених наказом Держбуду України від 18.05.2005 року №80 та котрим надано чинності наказом Держбуду України від 28.09.2005 року №175, п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2011 від 09.11.2011 року у справі №1-22/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_14 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Згідно із ч. 1 ст. 382 ЦК України,квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Таким чином, враховуючи вказані норми, квартира№14-а у будинку №11 на вулиці П. Саксаганського в м. Львові не являється допоміжним приміщенням.

Відтак, покликання відповідача на відсутність згоди співвласників багатоквартирного будинку на здійснення реставрації належної на праві власності позивачу квартири є необґрунтованими й безпідставними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні відповідачем поняття «допоміжне приміщення» та правової характеристики спільного майна власників квартир.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч. 2 зазначеної статті, до них, зокрема, належать:визнання права; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Метою подання позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання діям з боку третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Конституційним Судом України у Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 надано тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача щодо визнання незаконними дій відповідача ОСОБА_4 охорони історичного середовища Львівської міської ради щодо ненадання висновку про можливість здійснення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вулиці П. Саксаганського в м. Львові з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого обєму даної квартири в мезоніні (висота приміщень квартири - 6,25 м) без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку, та визнання за ОСОБА_3 права на проведення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вулиці П. Саксаганського в м. Львові з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого обєму даної квартири в мезоніні (висота приміщень квартири - 6,25 м) без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку, а тому позов ОСОБА_3 в цій частині слід задовольнити.

Водночас, поряд із наведеним, суд вважає вимогу щодо зобовязання ОСОБА_4 охорони історичного середовища Львівської міської ради надати висновок про можливість здійснення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вулиці П. Саксаганського в м. Львов і такою, що предявлена передчасно, оскільки задоволення попередніх двох зазначених позовних вимог зумовлює захист порушених субєктивних прав та інтересів та усунення негативних наслідків їх порушення так як позивач має охоронюване законом право й інтерес повторно звернутися до відповідача й отримати в ОСОБА_4 охорони історичного середовища Львівської міської ради висновок про можливість здійснення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вулиці П. Саксаганського в м. Львові з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого обєму даної квартири в мезоніні (висота приміщень квартири - 6,25 м) без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 15, 57-61, 208, 209, 212-215, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову ОСОБА_4 охорони історичного середовища Львівської міської ради у наданні висновку про можливість здійснення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вулиці П. Саксаганського в м. Львові з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого обєму даної квартири в мезоніні (висота приміщень квартири - 6,25 м) без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку.

Визнати за ОСОБА_3 право на проведення реставрації з переплануванням приміщень квартири №14-а у будинку №11 на вулиці П. Саксаганського в м. Львові з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого обєму даної квартири в мезоніні (висота приміщень квартири - 6,25 м) без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Городецька