Справа № 369/7447/15-ц
Провадження № 2/369/31/16
РІШЕННЯ

Іменем України

11.02.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: ОСОБА_3 про визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу та зобов»язання укласти договір купівлі-продажу квартири, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 29 вересня 2014 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартир. Сторони попереднього договору виступили: зі сторони продавця ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого на підставі Доручення № 1349 від 18.04.2014 року, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, діяв ОСОБА_3, а зі сторони покупця ОСОБА_1.

У відповідності до п. 1 Попереднього договору, сторони домовились укласти у строк не пізніше 30 квітня 2015 року основний договір купівлі-продажу частини житлового будинку № 4 по вулиці Абрикосова, в селі Гатне Київської області першу квартиру на пятому поверсі, загальною площею 65 квадратних метрі, відповідно до якого ОСОБА_2 зобовязується продати, а ОСОБА_1 зобовязується придбати вищезазначену квартиру, на умовах викладених у вказаному договорі.

На підставі п. 3 Попереднього договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення основного договору купівлі-продажу, 30 вересня 2014 року, позивач передав, а відповідач, від імені та в інтересах якого на підставі доручення діяв ОСОБА_6, отримав забезпечувальний платіж у сумі 777 000,00 грн., що еквівалентно становить 60 000,00 доларів США за міжбанківським курсом на дату підписання Попереднього договору.

З урахуванням вимог п. 1, 2, 7, 9 Попереднього договору, сторони підтвердили, що основний договір купівлі-продажу квартири має бути укладений не пізніше 30 квітня 2015 року з наступним нотаріальним посвідченням.

З урахуванням того, що станом на 08 квітня 2015 року між сторонами не було ініційовано відстрочення дати підписання Основного договору, керуючись п.п. 1, 2, 7, 9 Попереднього договору від 29 вересня 2014 року, позивач направив на адресу відповідача лист з вимогою укласти основний договір купівлі-продажу квартири, попередньо повідомивши про дату, час а місце такого укладення з наступних нотаріальним посвідченням.

22 квітня 2015 року позивач отримав від відповідача письмову відповідь, я якій йшлося про те, що у відповідача відсутній примірник попереднього договору та він взагалі не пам»ятає про факт його підписання, а тому просив надати копію попереднього договору та копію розписки про отримання від позивача суму коштів в розмірі 777 000,00 грн., що еквівалентно становить 60 000,00 доларів США за міжбанківським курсом на дату підписання Попереднього договору.

20 травня 2015 року, у відповідь на лист відповідача від 15.04.2015 року позивач направив на адресу відповідача лист з додатковими поясненнями стосовно факту укладення попереднього договору купівлі-продажу квартири , факту передачі коштів з їх письмовим підтвердженням.

Станом на 08 липня 2015 року жодної відповіді від відповідача отримано не було, що в свою чергу послугувало підставою для звернення до суду з метою зобовязати відповідача укласти основний договір купівлі-продажу квартири з наступним нотаріальним посвідченням.

Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суду ухвалити рішення яким, зобов»язати ОСОБА_2 укласти з ОСОБА_1 з подальшим нотаріальним посвідченням основний договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку № 4 (зліва на право) першу квартиру на п»ятому поверсі по вул. Абрикосова, с.Гатне,Києво-Святошинського району Київської області.

В порядку ч.2 ст.220 ЦК України визнати дійсним Попередній договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку № 4 (зліва на право) по вул. Абрикосова, с. Гатне, Києво-Святошинського району , Київської області (зліва на право) першу квартиру на п»ятому поверсі, загальною площею 65 квадратних метрів. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.

Представник позивача в судове засідання з»явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити .

Представник відповідача в судове засідання з»явилася, проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Третя особа ОСОБА_3С.в судове засідання не з»явися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 29 вересня 2014 року між ОСОБА_2 від імені та в інтересах якого на підставі Доручення № 1349 від 18.04.2014 року, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, діяв ОСОБА_3, та ОСОБА_1 був укладений попередній договір згідно якого сторони домовились укласти у строк не пізніше 30 квітня 2015 року основний договір купівлі-продажу частини житлового будинку № 4 (чотири) по вулиці Абрикосова, в селі Гатне Київської області (зліва на право) першу квартиру на пятому поверсі, загальною площею 65 квадратних метрів, відповідно до якого ОСОБА_2 зобовязується продати, а ОСОБА_1 зобовязується придбати вищезазначену квартиру, на умовах викладених в даному Договорі.

Згідно п. 3 даного попереднього договору купівлі-продажу, купівля-продаж зазначеної квартири має бути вчинена за суму 777 000,00 грн., що є еквівалентом 60 000,00 доларів США на момент укладення цього договору за міжбанківським курсом (що становить 12,95 грн. за 1 американський долар).

Згідно п. 12 у разі коли основний договір купівлі-продажу не відбудеться з вини продавця ОСОБА_2, даний договір буде вважатись розірваним, а зазначена сума забезпечувального платежу та інших платежі повертається покупцю, ОСОБА_1

На момент подання позовної заяви до суду основний договір купівлі-продажу між сторони не укладений.

В силу статті 220 ЦПК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Стаття 627 ЦК України визначає що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Стаття 657 ЦК України передбачає що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (частини третя та четверта статті 334 ЦК).

У свою чергу, статтею 182 ЦК передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно п. 13 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9, з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що при укладенні попереднього договору між сторони не було дотримано вимог закону що форми укладення такого роду договору що повязана із нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією. У звязку з чим такій попередній договір є нікчемним та не створює юридичних наслідків, а отже ч. 2 ст. 220 ЦК України не може бути застосована до виниклих спірних відносин.

Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить не обґрунтованими вимоги позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 220, 635, 640, 657 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.Д.Усатов