РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., за участі представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №9/25ДС/0281/2007-НВСклн від 22.06.2007 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4, остання отримала кредит у розмірі 34 500,00 доларів США з розрахунку 13,85% річних за користування кредитом на строк до 21.06.2032 року включно. В забезпечення зобовязань за вказаним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 було укладено договори поруки, згідно яких вони зобовязалися відповідати перед банком за зобовязаннями ОСОБА_4 В подальшому ПАТ «Кредитпромбанк» продав право вимоги на користь АТ «Дельта Банк». У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобовязання за вказаними договорами належним чином не виконали. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачі станом на 28.07.2015 року мають заборгованість за кредитним договором у розмірі 438 443,65 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 380 982,01 грн. та відсотки 57 461,64 грн. Просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати покласти на відповідачів.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав подану заяву в повному обсязі та просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засіданні не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності за участі представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідачів в судовому засіданні пояснила, що позивачем не надано доказів передачі прав вимоги, позивач правом дострокового погашення кредиту не скористався, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Просить відмовити у позові.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.

22 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та громадянином ОСОБА_4 відповідачкою укладено кредитний договір № 9/24ДС/0281/2007-НВСклн, відповідно до умов якого банк зобовязався відкрити не відновлювальну мультивалютну кредитну лінію в національній валюті України та в іноземній валюті в межа загальної суми 39375,0 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату надання кожного кредиту, а Позичальник повернути не пізніше 21 червня 2032 року надані кредити на умовах та порядку, що передбачені цим договором. Сукупна заборгованість Позивальника перед Банком за кредитами, наданими відповідно до цього договору не може перевищувати 39 375,0 доларів США за офіційним курсом Національного банку на дату надання кредиту ( п.1.2 Договору)

В розділі 4 Договору наведений графік погашення кредиту, відповідно до якого визначено розмір максимально припустимої заборгованості за основним боргом по кредиту у доларах США.

Позикодавцем умови договору кредиту виконані.

Позичальник зобовязався виконати умови договору не пізніше 21.06.2032 року.

22 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, які іменуються за текстом договору Поручителями був укладений договір Порук № 9/25ДС/0281/П01/2007-НВСклн, відповідно до якого Поручителі зобовязуються солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором № 9/24ДС/0281/2007-НВСкли від 22.06.2007р., укладеним між Банком та Позичальником.

Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 778594, виданого 24.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_6 помер 21 травня 2014 року.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.

Відповідно до п. 2.3 договору від 26.06.2013 року права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця, та обовязки Продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та ОСОБА_9 приймання передачі прав вимоги. Відповідно до визначення термінів та тлумачень, викладених в розділі 1 договору купівлі - продажу прав вимоги, акт приймання передачі Прав вимоги означає письмовий акт, який укладається між Сторонами та яким документально оформлюється фактична передача Прав вимоги від Продавця до ОСОБА_9. Крім цього, умовами договору передбачений Додаток1, в якому повинен бути наведений перелік договорів та купівельна ціна за Права вимоги.

На підтвердження виконання передачі прав вимоги за договором від 26.06.2013 року позивачем не надано суду акту приймання-передачі прав вимоги за кредитом. Отже факт передачі права вимоги за кредитним договором від 26.06.2013 року позивачем не доведено.

Вимога суду про надання оригіналів та належним чином посвідчених копій актів прийому-передачі прав вимоги позивачем не виконана.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором наданий позивачем з позовною заявою станом на 28.07.2015 року. Заборгованість з 26.06.2013 року по 28.07.2015 року за розрахунками позивача складає 438443,65 грн., в тому числі непогашений кредит в сумі 380982,01 грн., несплачені відсотки за користування коштами в сумі 57461,64 грн.

З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що період нарахування починається з 26.06.2013 року в сумі 20021,55доларов США,- розрахунку цієї заборгованості, що виникла до 26.06.2013 року, позивачем суду не надано, та від цієї суми позивач виходить, нараховуючи заборгованість в подальшому. Позивач по тексту позову вказує розмір заборгованості у гривні, але без зазначення доларового еквівалента та курсу Національного банку України, дня розрахунку та періоду заборгованості за кредитним договором.

Позивачем в розрахунках також не зазначається та не підтверджений курс долара США, який ним використовується. Надані позивачем розрахунки заборгованості засвідчені підписами Начальника Управління супроводження операцій фізосіб АТ «Дельта Банк».

Позивачем до матеріалів справи також наданий лист розрахунок від 28.07.2015р., яким повідомляється, що заборгованість по кредитному договору складає 19873 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США 2206,2278 грн.), складає 438443,65 грн., в тому числі:

Тіло кредиту 17 268,48 доларів США або 380 982,01 грн., відсотки 2 604,52 доларів США або 57461,64 грн., з них прострочена заборгованість складає: тіло кредиту 0, відсотки - 2425,14 доларів США або 53504,11 грн. Курс зазначений по тексту розрахунку не відповідає курсу долара США Національного банку України на день надання кредиту Позичальнику, як то передбачено п. 1.2 Договору. Розрахунок підписаний Заступником директора з питань кредитування департаменту процедур на здійснення.

Статтею 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, позивачем не доведено розмір та період заборгованості, що виникла в результаті неналежного виконання умов кредитного договору, яка підлягає до стягнення в солідарному порядку з відповідачів. Надані розрахунки заборгованості за кредитним договором не можуть слугувати належним та допустимим доказом по справі, оскільки, документів відносно повноважень вказаних в документах посадових осіб в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати проценти, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено судом, сторони встановили як строк дії договору до 21.06.2032 року (п.1.1 договору). Позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (п.4.1.1 договору,додаток №1 до додаткової угоди №2 до договору). Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розміри та строки визначені графіком повернення кредиту, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору від 22.06.2007 р., у разі недотримання Позичальником умов договору, Банк має право вимагати дострокового його розірвання, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж відповідно до графіку погашення кредитної заборгованості, відповідач здійснив у липні 2014р. У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору міг використати право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши їм належне повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобовязання. Однак, позивачем не надані до суду належні докази того, що він використав своє право. Отже, не предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України не змінив строк виконання основного зобовязання, а тому відсутні підстави позовних вимог щодо повного дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування ним.

Аналогічний правовий висновок міститься і в постанові Верховного Суду України від 09.09.2015 р. у справі № 6-933цс15.

Оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає не доведеним позивачем факту передачі права вимоги за кредитним договором від 22.06.2007 року між банком та відповідачкою згідно договору купівлі продажу прав вимоги від 26.06.2013 року, оскільки таких належних та допустимих доказів суду не надано, а отже і право вимоги у позивача до відповідача в суді не доведено.

Враховуючи викладене, суд вважає позов безпідставним та недоведеним, таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76, 79, 88, 213-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя