Справа № 495/7956/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/7959/15-ц

за позовом ОСОБА_1

до Білгород-Дністровської міської ради

про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

30.10.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Білгород-Дністровської міської ради (далі по тексту відповідач) про визнання права власності на спадкове майно (а.с.2-4).

Так, згідно останніх уточнень, позивач просить суд:

- встановити факт володіння на праві власності ОСОБА_2 за її життя квартирою № 87 в житловому будинку № 129 «А» по вулиці Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області;

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на спадкове майно, а саме квартиру № 87 в житловому будинку № 129 «А» по вулиці Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2015 року відкрито провадження у справі № 495/7956/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Справу призначено до розгляду (а.с.17).

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не з'явився, але його представник ОСОБА_3, подав до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.27).

Представник відповідач Б-Дністровської МР, в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути дану справу за відсутності представника міської ради та винести законне рішення (а.с.28-29).

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 народився 19.02.1949 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про що свідчить паспорт серії КЕ № 652985 виданий 04.06.1997 року та дублікат картки фізичної особи платника податків № 1560 від 23.09.2002 року (а.с.13).

25.04.2015 року ОСОБА_2 померла у віці 80 років, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 411655 від 28.04.2015 року, актовий запис №537 (а.с.5).

За життя ОСОБА_4 було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу 10.01.2012 року та зареєстровано в реєстрі за №1, відповідно до якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Даний заповіт за життя ОСОБА_4 не був змінений і не скасований (а.с.6).

У відповідності до витягу з Спадкового реєстру від 10.01.2012 року № 29292465 реєстраційний запис про реєстрацію зазначеного заповіту від 10.01.2012 року внесено до Спадкового реєстру (а.с.7).

За життя ОСОБА_2 являлася членом житлово-будівельного кооперативу «Восток-6» з 1977 року до 10.02.1992 року та, за 15 років членства у кооперативі, повністю виплатила пай в сумі 4 288 руб. за квартиру № 87 по вул. Ізмаїльській. 129-А в м. Білгород-Дністровському Одеської області, у якій мешкала з моменту завершення будівництва та до дня смерті, що підтверджується довідкою ЖСК «Восток-6» № 176 від 10.02.1992 року (а.с.11).

Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації 28.07.1992 року було проведено первинну інвентаризацію придбаної ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 га складено технічний паспорт (а.с.8-9, 12).

Відповідно до технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 7664), виданого 28.07.1998 року КП «Білгород-Дністровське БТІ», квартира АДРЕСА_2 знаходиться на третьому поверсі пяти поверхового будинку, являє собою окрему квартиру, яка складається з двох житлових кімнат загальною житловою площею 29,3 кв.м., кухні, площею 5,8 кв.м., ванної кімнати, площею 2,1 кв.м., туалету, площею 0,8 кв.м., коридору площею 4,4 кв.м. та шафи, площею 1,5 кв.м., загальною площею 43,9 кв.м.

На підставі факту виплати ОСОБА_5, як членом ЖСК «Восток-6», майнового паю за квартиру АДРЕСА_1, КП «Білгород-Дністровське БТІ» 28.07.1992 року було оформлено Реєстраційне посвідчення про належність даної квартири ОСОБА_5 на праві особистої власності, про що здійснено запис до реєстрової книги № 1 за реєстровим № 87 від 28.07.1992 року (а.с.10).

Таким чином, після смерті 25.04.2015 року ОСОБА_2 залишилась спадщина, зокрема, у вигляді квартири № 87 в житловому будинку № 129 «А» по вулиці Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області.

Згідно із листом приватного нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 № 578/02-14 від 26.10.2015 року, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 було відмовлено у зв'язку із тим, що Реєстраційне посвідчення, видане 28.07.1992 року Білгород-Дністровським міжміським БТІ, не є правовстановлюючим документом.Рекомендовано звернутись до суду (а.с.14).

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною позовною заявою.

Відповідно до частини першої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно абзацу другого п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України).

Частинами 2, 4 статті 1236 Цивільного кодексу України встановлено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (ч.1 ст.1248 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності.

Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в ході судового засідання спадкоємцем ОСОБА_2 (померлої 25.04.2015 року) за заповітом, який претендує на спадщину у вигляді квартири № 87 в житловому будинку № 129 «А» по вулиці Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В свою чергу, вказаний спадкоємець позбавлений права на отримання зазначеної спадщини у зв'язку із тим, що спадкодавець не встиг за життя провести державної реєстрації нерухомого майна та оформити право власності згідно діючого законодавства України.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268, 1274, 1276 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 234, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт володіння на праві власності ОСОБА_2 за її життя квартирою № 87 в житловому будинку № 129 «А» по вулиці Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на спадкове майно, а саме квартиру № 87 в житловому будинку № 129 «А» по вулиці Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко