АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2065/15-ц Номер провадження 22-ц/786/63/16Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Відділу державної виконавчої служби Кобеляцького районного управління юстиції в Полтавській області в особі представника ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 30 жовтня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця ВДВС Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, визнання незаконною постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/553/823 (боржник ТОВ «Сільські традиції»).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Кобеляцького районного управління юстиції ОСОБА_2 та просив визнати незаконною постанову державного виконавця ВДВС Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області від 30.09.2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 48786895 з примусового виконання виконавчого листа № 2/553/823, виданого 18.09.2015 року про його поновлення на посаду генерального директора ТОВ «Сільські традиції», зобовязати ВДВС Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області скасувати вказану постанову та винести постанову про відновлення виконавчого провадження.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 01.10.2015 року він отримав копію постанови державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ Полтавської області від 30.09.2015 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/553/823 від 18.09.2015 року про його поновлення на посаду генерального директора ТОВ «Сільські традиції». Однак, фактично його не було поновлено на роботі, не допущено до робочого місця та виконання службових обовязків, тоді як державний виконавець в обґрунтування прийнятого рішення про закінчення виконавчого провадження послався виключно на факт винесення в.о. генерального директора ТОВ «Сільські традиції» наказу про поновлення заявника на роботі. Таким чином заявник вважає дії державного виконавця та винесену ним постанову незаконними.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 30 жовтня 2015 року скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця ВДВС Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця ВДВС Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області від 30.09.2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 48786895 з примусового виконання виконавчого листа № 2/553/823, виданого 18.09.2015 року про поновлення ОСОБА_3 на посаду генерального директора ТОВ «Сільські традиції», зобовязано ВДВС Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області виконати вимоги ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити інші заходи для забезпечення виконання виконавчого листа.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділ державної виконавчої служби Кобеляцького районного управління юстиції в Полтавській області просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні скарги. Посилається на те, що судом не повно зясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального і процесуального права. Вважає, що заявник пропустив строк на оскарження постанови державного виконавця. Крім того, зазначає, що закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про поновлення на роботі було проведено у відповідності з нормами ст. 76 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржником добровільно виконано рішення суду шляхом винесення наказу від 18 вересня 2015 року, що є достатнім для вчинення державним виконавцем дій по закінченню виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі ТОВ «Сільські традиції» просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні скарги. Посилається на те, що ОСОБА_3 не заявляв вимоги про скасування постанови державного виконавця від 30.09.2015 року про закінчення виконавчого провадження, а тому суд вийшов за межі скарги. Також вказує на безпідставність посилання суду на п. 8.2. Інструкції № 74/5 від 15.12.1999 року, оскільки вона втратила чинність на підставі наказу Мінюсту України № 512/5 від 02.04.2012 року.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, підстав для задоволення скарг не знаходить.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволений. Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» по особовому складу № 90-п від 24.04.2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади Генерального директора 24.04.2015 року за одноразове грубе порушення трудових обовязків, п. 1 ст. 41 КЗпП України. Визнано незаконним та скасовано рішення Позачергових Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» від 16.03.2015 року про дострокове припинення повноважень Генерального директора ТОВ «Сільські традиції» ОСОБА_3, звільнення його з займаної посади та розірвання трудового договору (контракту), та про призначення на посаду Генерального директора ТОВ «Сільські традиції» ОСОБА_5 і укладення з ним трудового договору (контракту). Поновлено ОСОБА_3 на посаду Генерального директора ТОВ «Сільські традиції».

18.09.2015 року Ленінським районним судом м. Полтави за заявою ОСОБА_3 виданий виконавчий лист № 2-55/11 про поновлення ОСОБА_3 на посаду генерального директора ТОВ «Сільські традиції».

Вказаний виконавчий лист предявлено для виконання до ВДВС Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області та 21.09.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 48786895.

21.09.2015 року до ВДВС Кобеляцького РУЮ Полтавської області надійшов лист ТОВ «Сільські традиції» за вих. № 640, яким повідомлено, що відповідно до Протоколу Позачергових загальних зборів Учасників Товариства № 17 від 17.09.2015 року та наказу № 255 від 18.09.2015 року ОСОБА_3 було звільнено з посади Генерального директора на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.

22.09.2015 року від ТОВ «Сільські традиції» до ВДВС надійшло пояснення за вих. № 642, згідно з яким ОСОБА_3 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17.09.2015 року винесено наказ б/н від 18.09.2015 року про поновлення на роботі, тим самим рішення суду виконано, проте оскільки вказаний наказ на підприємстві відсутній, надати його копію Товариство не має можливості. До вказаного листа приєднано копію наказу № 255 від 18.09.2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади Генерального директора за п. 2 ст. 41 КЗпП України, згідно змісту якого підставою для його прийняття стало рішення Позачергових загальних зборів Учасників Товариства № 17 від 17.09.2015 року.

22.09.2015 року при спробі державного виконавця потрапити на територію ТОВ «Сільські традиції» з метою поновлення ОСОБА_3 на посаді генерального директора Товариства, керівництвом підприємства було відмовлено в цьому, про що складений відповідний акт.

Листом № 725 від 30.09.2015 року ТОВ «Сільські традиції» повідомило ВДВС Кобеляцького РУЮ Полтавської області про виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_3, до листа приєднано наказ № 255 від 18.09.2015 року, який за своїм змістом істотно відрізняється від наказу з цим же номером та датою, який був наданий 22.09.2015 року.

Постановою державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ Полтавської області від 30.09.2015 року виконавче провадження ВП № 48786895 з примусового виконання виконавчого листа № 2/553/823, виданого 18.09.2015 року про поновлення ОСОБА_3 на посаду генерального директора ТОВ «Сільські традиції» закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50, 76 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником в повній мірі доведено обґрунтованість його скарги та факт невиконання боржником рішення суду в добровільному порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України для всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та громадян. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою, третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Десятиденний строк на оскарження постанови визначено ч. 3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та нормами ст. 385 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що ОСОБА_3 не пропущено 10-денний строк на оскарження постанови, оскільки копію постанови його представник отримав 01.10.2015 року, що підтверджується відповідною розпискою та не заперечується державним виконавцем. Оскільки останній день 10-денного строку на оскарження постанови є вихідним днем, то ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в перший робочий день після цього, а саме - 12.10.2015 року, тобто в межах строків, встановлених чинним законодавством, зокрема ч. 3 ст. 70 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги ВДВС Кобеляцького РУЮ про пропуск скаржником строку на оскарження дій державного виконавця не підлягають задоволенню, так як суперечать нормам чинного законодавства та в повній мірі спростовуються встановленими у справі фактичними обставинами, які підтверджені належними і допустимим доказами.

Положеннями пункту 2 частини третьої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що судове рішення про поновлення на роботі чи на попередній посаді незаконно звільненого або переведеного працівника підлягає негайному виконанню.

Частиною першою статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Законодавством України на державного виконавця покладається обовязок вживати необхідних заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження» (частини перша, друга статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Із встановлених по справі фактичних обставин, вбачається, що державний виконавець приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, виходив лише з факту направлення йому боржником копії наказу № 255 від 18 вересня 2015 року.

До матеріалів справи долучено ксерокопію та фотокопію наказу № 255 від 18 вересня 2015 року, виданого генеральним директором ОСОБА_5, який складається із трьох пунктів: 1. Поновити ОСОБА_3 на посаді генерального директора ТОВ «Сільські традиції» з 18 вересня 2015 року; 2. Звільнити ОСОБА_3 з займаної посади генерального директора ТОВ «Сільські традиції» з 18 вересня 2015 року у звязку з втратою довіря до нього (п.2 ст.41 КЗпП України); 3. Приступаю до виконання обовязків генерального директора ТОВ «сільські традиції» з повноваженнями, передбаченими Статутом товариства з окладом відповідно до штатного розпису (а.с.48, 55).

Окрім того, в матеріалах справи міститься фотокопія наказу № 255 від 18 вересня 2015 року, виданого генеральним директором ОСОБА_5, який складається з одного пункту про звільнення ОСОБА_3 з займаної посади генерального директора ТОВ «Сільські традиції» з 18 вересня 2015 року у звязку з втратою довіря до нього (п.2 ст.41 КЗпП України) (а.с.58).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що державним виконавцем не було зясовано питання щодо достовірності копії наказу про поновлення ОСОБА_3 на роботі, враховуючи наявність наказів від 18 вересня 2015 року за № 255 різного змісту та суперечливих пояснень, наданих боржником державному виконавцю в своїх листах.

Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення своєчасного і повного виконання рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що державний виконавець не вчинив дій з перевірки наявності у ТОВ «Сільські традиції» оригіналу наказу від 18 вересня 2015 року № 255 та дійсного змісту цього наказу, оскільки із наданої державному виконавцю ксерокопії наказу, що міститься в матеріалах справи на а.с.48 не вбачається, що скаржник ознайомлений з наказам про поновлення його на роботі. Цей факт підтверджується тим, що при спробі державного виконавця потрапити на територію ТОВ «Сільські традиції» з метою поновлення ОСОБА_3 на посаді генерального директора Товариства, керівництвом підприємства було відмовлено в цьому, про що складений відповідний акт (а.с.44).

Також державний виконавець не перевірив чи є в трудовій книжці ОСОБА_3 запис про поновлення його на роботі; чи допущено його до виконання своїх трудових обовязків, що б давало підстави стверджувати, що судове рішення про поновлення на роботі виконано в повному обсязі.

Таким чином, державним виконавцем в процесі здійснення виконавчого провадження не було здійснено перевірки реального виконання боржником рішення, хоча державний виконавець наділений такими повноваженнями відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження».

Колегія суддів звертає увагу на те, що виконавче провадження було відкрито 21.09.2015 року за заявою стягувача, тобто після 18.09.2015 р. (дати нібито поновлення його на роботі). Ці обставини свідчать про те, що на момент звернення ОСОБА_3 до виконавчої служби не відбулося добровільне виконання рішення суду. Судом першої інстанції цим обставинам вірно надана оцінка та вони в сукупності з іншими доказами доводять обґрунтованість скарги.

Колегія суддів вважає, що дії боржника ТОВ «Сільські традиції» при винесенні наказу № 255 від 18 вересня 2015 року, в якому міститься вказівка як про поновлення ОСОБА_3 на посаді з 18.09.2015р., так і про його звільнення з посади з 18.09.2015р., а також перешкоджання державному виконавцю потрапити на територію товариства свідчать про формальність виконання рішення суду та фактичне запобігання реального виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Ігнорування рішень судових інстанцій, які мають преюдиційне значення є неприпустимим та порушує принцип обовязковості судових рішень. Кожна особа має право на реальне та своєчасне виконання рішення суду, що направлено на відновлення її порушених прав в повному обсязі.

Аналогічні принципи також закріплені в нормах міжнародного права. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обовязків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Ситуація, за якою б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове судове рішення залишалося невиконаним, є несумісною з принципом верховенства права. Право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, пункт 40, 41).

Враховуючи встановлені по справі фактичні обставини, колегія суддів вважає, що державним виконавцем було неправомірно закінчено виконавче провадження, що в свою чергу свідчить про порушення норм ст. 49 ч. 1 п. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду про доведеність ОСОБА_3 факту того, що до даного часу його фактично не було поновлено на роботі, що свідчить про неналежне виконання рішення суду та передчасність закінчення виконавчого провадження, що призвело до порушення прав стягувача на своєчасне та справедливе виконання рішення суду в повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ВДВС Кобеляцького РУЮ не підлягають задоволенню.

Враховуючи підстави і предмет предявленої ОСОБА_3 скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при її вирішенні не вийшов за межі заявлених вимог оскільки ОСОБА_3 ставилася вимога про зобовязання державного виконавця скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому доводи апеляційної скарги ТОВ «Сільські традиції» в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим, колегія суддів вважає невірним посилання суду на норми п. 8.2. «Інструкції про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15.12.1999 року, оскільки вона втратила чинність на підставі наказу Мінюсту України № 512/5 від 02.04.2012 року. Однак, цей недолік не вплинув на правильність прийнятого рішення, а тому не може бути підставою для скасування ухвали суду.

Викладені в апеляційних скаргах доводи не заслуговують на увагу, не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянтів з висновками суду.

Місцевим судом було вірно дано оцінку доводам заявника і наявним у справі доказам, а тому висновки суду про наявність підстав для задоволення скарги є вірними та ґрунтуються на законі.

За таких обставин, враховуючи наведене, а також ту обставину, що доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали місцевого суду, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ч.1 п.1 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Відділу державної виконавчої служби Кобеляцького районного управління юстиції в Полтавській області в особі представника ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_6

(підпис) ОСОБА_7

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1