14 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КадєтовоїО.В., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, про відшкодування моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня
2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, про відшкодування моральної шкоди.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року стягнуто з Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду у розмірі
7 000 грн 00 коп., яке було скасовано рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня
2015 року рішення апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року скасовано та залишено в силі рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року. В подальшому позивач отримав виконавчий лист, який пред'явлено до виконання до Державної казначейської служби України. Вказував, що на даний час відповіді щодо повного виконання рішення суду та грошових коштів у вказаному розмірі він не отримав, у зв'язку з чим вважає, що порушуються його права та інтереси та внаслідок чого йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 59 000 грн 00 коп.
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить змінити оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності заявлених позовних вимог, а матеріалами справи підтверджується належне виконання відповідачем рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року про стягнення на користь ОСОБА_4 коштів у розмірі 6 930 грн 00 коп., а відтак, відсутні підстави стверджувати про невиконання Державною казначейською службою України вказаного рішення суду.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_4 зазначав, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року безпідставно не виконується, внаслідок чого йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 59 000 грн. 00 коп.
Судами встановлено, що рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 17 грудня 2014 року стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 7 000 грн. Вказане рішення було скасовано рішенням апеляційного суду м. Києва від
22 квітня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30. вересня 2015 року рішення апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року скасовано та залишено в силі рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року.
Позивачем отримано виконавчий лист на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року про стягнення з державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 7 000 грн у відшкодування моральної шкоди. Вказаний виконавчий лист було подано до державної казначейської служби України 10 листопада 2015 року, зареєстровано в Казначействі
26 листопада 2015 року та прийнято до розгляду.
При цьому, згідно наданої позивачем заяви на видачу готівки від
15 квітня 2016 року № 20789426 на рахунок позивача відповідачем перерахована сума коштів у розмірі 6 930 грн 00 коп., що підтверджує належне виконання відповідачем рішення Печерського районного суду
м. Києва від 17 грудня 2014 року.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені обставини та доводи, та просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що належні йому згідно рішення суду кошти в розмірі 7 000 грн. 00 коп. відповідачем виплачені з порушенням строків, внаслідок чого йому спричинена моральна шкода у розмірі 59 000 грн 00 коп.
За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмірі шкоди, та якими доказами це підтверджується.
В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав стверджувати про невиконання відповідачем рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року є вірним. При цьому суди встановили відсутність протиправності діяння відповідача, наявності заподіяння шкоди та причинний звʼязок між ними.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.
Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня
2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко