У х в а л а

іменем україни

30 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» (далі - СП «Полтавська Газонафтова компанія»), у якому просив суд визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення, поновити на посаді пожежного, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2936,33 грн та моральну шкоду в сумі 7 000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що з 2005 року працював у відповідача на посаді пожежного протипожежної служби виробничої бази компанії згідно із безстроковим трудовим контрактом.

Відповідно до наказу від 1 липня 2015 року №65-П його було звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників відповідно до п. 1

ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, просить суд його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської від 22 грудня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами (судом) норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із необґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП Українитрудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірвано власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Як установлено в судовому засіданні, наказом від 30 квітня 2015 року № 80 «Про скорочення штату працівників» на підставі ч. 3 ст. 64, п. 1 ст. 40 КЗпП Українискорочено посаду пожежного.

Того ж дня позивача було попереджено про його скорочення після закінчення 2 місяців з моменту попередження. Також повідомлено про неможливість запропонувати йому іншу роботу на підприємстві з причин відсутності такої роботи.

Від підпису на попередженні ОСОБА_1 відмовився.

Наказом від 1 липня 2015 року № 65-П на підставі наказу від 30 квітня

2015 року № 80 ОСОБА_1 звільнено у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників. Зобов'язано бухгалтерію компанії розрахуватись зі звільненим працівником відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Посилання позивача не неповне з'ясування судами обставин справи безпідставні, оскільки в судовому засіданні встановлені всі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Зокрема встановлено, що відповідач згідно із ч. 3 ст. 64 ГК України самостійно визначає свою організаційну структуру і встановлює чисельність працівників. Рішення про скорочення посади пожежного було прийняте в зв'язку зі скороченням програми буріння та операційної діяльності підприємства, а також зменшення фонду оплати праці.

Звільняючи саме позивача у зв'язку зі скороченням посади пожежного, відповідач врахував стаж роботи, кваліфікацію, продуктивність праці та інші обставини.

З огляду на наведене вбачається, що роботодавцем було дотримано процедуру вивільнення працівника за п. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідно до вимог законодавства.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко