Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк на її користь на виконання умови договору № SAMDNWFD200 (Вклад «Стандарт») від 16.11.2013 року грошові кошти у розмірі 20000 доларів США; стягнути з ПАТ КБ „Приватбанк на її користь на виконання умови договору № SAMDNWFD200 (Вклад «Стандарт») від 16.11.2013 року грошові кошти у розмірі 2106 доларів США процентів річних за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору та 8,5 % процентів річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору.

При цьому позивач посилається на те, що 16.11.2013 року між ПАТ КБ „Приватбанк та нею був укладений Договір № SAMDNWFD200 (Вклад «Стандарт на 12 міс.»), відповідно до якого вона передала банку, а банк прийняв в депозит грошові кошти на умовах, визначених цим договором. Відповідно по Договору сума первинного внеску становить 20000 доларів США, вклад розмішується на строк з 16.11.2013 року до 16.11.2014 року (включно). Період нарахування Банком процентів по вкладу у відповідності до Договору становить 1 місяць по ставці 8,5% річних, які зачисляються на рахунок/карту № 0945. На виконання умов договору вона перерахувала на депозитний рахунок № 0945 суму вкладу в розмірі 20000 доларів США (виписка додається).

Отже, відповідно до п. 2 Договорів нарахування процентів на суму вкладу починається з наступного дня після надходження грошей до Банку і проводиться за кожний календарний день. За день, коли вклад повертається, вкладнику проценти не нараховуються.

За умовами п. 3 Договорів по закінченню кожного цілого місяця, минулого з моменту укладання Договору, в перший робочій день, наступний за датою оформлення Договору, після 15:00 нарахуванні проценти за вкладом зараховуються на карту/рахунок № 0945.

Після спливу терміну дії договору, а саме 04.12.2014 року вона звернулась до банку з вимогами щодо повернення коштів за договором. Проте в порушення вимог законодавства та договору відповідач не виконує умови договору та не повертає грошові кошти. В звязку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував, надав суду письмові заперечення на позов де посилався на те, що договір банківського вкладу з позивачкою укладався на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією, у зв'язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим припинив свою діяльність. Крім того, окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Були арештовані також права та зобов'язання банку, в тому числі права вимоги і борги за всіма зобов'язаннями. Майно ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим окупаційною владою віднесено до майна, що підлягає націоналізації і обліковується як власність Республіки Крим. Відповідно до закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04 квітня 2014 року зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам банківських установ на території Республіки Крим взяла на себе автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників». Згідно офіційних повідомлень вказана організація замінила ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями, в тому числі депозитними, орендними, кредитними тощо, а ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2014 р. автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» в довірче управління переданий майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Викладені факти в сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами ПАТ КБ «ПриватБанк», укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.11.2013 рокуміж Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) та ОСОБА_1 (далі Вкладник) було укладено Договір № SAMDNWFD200 (Вклад «Стандарт») на 12 міс.) (далі Договір), відповідно до умов якого Банк прийняв від Вкладника грошову суму (вклад) у розмірі 20000 доларів США строком на 366 днів по 16.11.2014 р. включно. ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язалося виплатити проценти на банківський вклад у розмірі 8,5% річних, які зараховуються на карту/рахунок № 0945, період зарахування процентів 1 місяць. Строк дії договору - 12 місяців: з 16.11.2013 року по 16.11.2014 р. включно.

(а.с. 7, 7 звор.)

Позивачка належним чином виконала взяті на себе за Договором № SAMDNWFD200 від 16.11.2013 року зобовязання, внісши на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 20000 доларів США.

(а.с. 8)

Під час судового засідання судом було встановлено, що відповідач належним чином не виконує перед позивачкою взяті на себе зобовязання за Договором № SAMDNWFD200 від 16.11.2013 р. в частині повернення суми депозиту, нарахування та сплати відсотків за користування ним, посилаючись на неможливість (з травня 2014 року) здійснення своєї банківської діяльності на окупованій території Автономної Республіки Крим та перехід депозитних зобовязань ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК до автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників».

Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до вимог ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленого договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу

У відповідності зі ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Твердження представника відповідача про необхідність відмови у задоволенні позову спростовуються наступним.

Відповідно до ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення.

Згідно ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З огляду на зазначені вимоги законодавства, доводи заперечень на позовну заяву щодо розміщення вкладу у відокремленому підрозділі ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованому у АР Крим, та прийняття рішення про припинення діяльності на території півострова філій ПАТ КБ «ПриватБанк», відхиляються судом як безпідставні, оскільки договір укладено між позивачем та юридичною особою ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження якої є м. Дніпропетровськ. Припинення діяльності відокремленого підрозділу само по собі не дає підстав для невиконання особою взятих зобов'язань відповідно до умов договору.

Кримська філія ПАТ КБ «ПриватБанк», який прийняв грошові кошти, діяв не у власних інтересах (інтересах філії), а в інтересах юридичної особи - ПАТ КБ "ПриватБанк".

Твердження заперечень на позовну заяву про запровадження окупаційною владою механізму виплат по вкладам відхиляються судом, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження факту виконання зобов'язання, передбаченого договором банківського вкладу, а посилання на зміну сторони у зобов'язанні є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Посилання відповідача на судові акти окупаційної влади, зокрема судові рішення про захист інтересів вкладників не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не надано доказів на підтвердження виконання зобов'язань за вкладом позивача державою окупантом, а відтак є порушене право, яке підлягає захисту.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» несвоєчасно та неналежним чином виконало свої зобов'язання перед позивачем за Договором № SAMDNWFD200 від 16.11.2013 року щодо повернення суми банківського вкладу, нарахування та сплати відсотків за користування ним.

Таким чином з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк слід стягнути на користь позивачки на виконання умови договору № SAMDNWFD200 (Вклад «Стандарт») від 16.11.2013 року грошові кошти у розмірі 20000 доларів США, а також грошові кошти у розмірі 2106 доларів США - процентів річних за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору.

В частині стягнення 8,5 % процентів річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору слід відмовити, оскільки стягненню підлягають відсотки саме в межах дії договору, інше договором не передбачено.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 525, 526, 610, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст. 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на виконання умови договору № SAMDNWFD200 (Вклад «Стандарт») від 16.11.2013 року грошові кошти у розмірі 20000 (двадцять тисяч) доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на виконання умови договору № SAMDNWFD200 (Вклад «Стандарт») від 16.11.2013 року грошові кошти у розмірі 2106 (дві тисячі сто шість) доларів США - процентів річних за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк, на користь держави судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

03 лютого 2016 року