справа № 370/227/16-ц
Номер провадження 2/370/349/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Макарівський районний суд Київської області

в складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Левченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Макарів Макарівського району Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Копілівської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

В с т а н о в и в:

Позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Копілівської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла їх мати ОСОБА_3, яка до смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1, та після смерті якої відкрилась спадщина за законом, до якої увійшов одноквартирний житловий (садибний) будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1

Вони, позивачки є спадкоємцями майна померлої ОСОБА_3, право власності якої на спірний одноквартирний житловий (садибний) будинок, побудований в 1954 році, підтверджується випискою з по господарської книги Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області №910 від 21.12.2015 року.

Вони, позивачки прийняли спадщину за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, отримали зокрема свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 12.12.2015 року на частину спадкового майна померлої, а саме на ? частини земельної ділянки площею 0,0790 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Копилівської сільською радою Макарівського району Київської області 13.10.2006 року, а також свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, належної померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 13.10.2006 року.

Вони, позивачки, оскільки отримали свідоцтва про право власності на спадщину за законом за реєстровим №2-2070, №2-2068, №2-2063, №2-2061 та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №49499485, №49697128, №49698419, №49695236 на ? частки у праві спільної часткової власності на земельні ділянки, тому вважаються такими, що прийняли усю спадщину померлої. Але у зв'язку з відсутністю в померлої правовстановлюючого документу на спірний житловий (садибний) будинок, нотаріус Макарівської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно.

Позивачки просять: визнати за кожною з них право власності на ? частину спадкового нерухомого майна за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3, а саме: на одноквартирний (садибний) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1

Позивачки надали заяви про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, будучи належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №106, в судове засідання не з'явився, не надав заяв про розгляд справи у свою відсутність.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст.380, 1217, 1218, 1261, 1268-1270 ЦК України.

Також відповідно до вимог абзаців 2 та 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З огляду на те, що спірний одноквартирний житловий (садибний) будинок, побудований в 1954 році, то відповідно до вимог абзацу 25 пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого Суду Україні з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинку, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56.

З абзаців 29, 31-37 пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого Суду Україні з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вбачається, що за змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видалася в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в України (УРСР) із 1979 року. В по господарських книгах при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте не зважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Встановлено, що згідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_3 від 06.10.2014 року, виданого виконавчим комітетом Копилівською сільською радою Макарівського району Київської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 87 років, про що складений відповідний актовий запис №21 (а.с.13).

З свідоцтв про право на спадщину за законом вбачається, що на підставі ст..1261 ЦК України спадкоємцями майна ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є її діти: дочки ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ? частку кожна. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з:

-земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, Яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Копилівською сільською радою Макарівського району Київської області від 13.10.2006 року на підставі рішення Копилівської сільської ради від 27.042005 року за №172-20-1У та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №593. Цільове призначення земельної ділянки - 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер НОМЕР_4;

-земельної ділянки площею 0,0790 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, Яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Копилівською сільською радою Макарівського району Київської області від 13.10.2006 року на підставі рішення Копилівської сільської ради від 27.042005 року за №172-20-1У та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №592. Цільове призначення земельної ділянки - 01.03 - для ведення особистого селянського господарства. Кадастровий номер НОМЕР_5 (а.с.16-21).

Згідно технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, одноквартирний (садибний) житловий будинок 1954 року побудови має загальною площею 54.50 кв м. З звіту про оцінку вартості майна вбачається, що його ринкова вартість становить 143410.00 гривень (а.с.22-24, 266-28).

Згідно довідки Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області №910 від 21.12.2015 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно погосподарької книги №4 за 2011-2015 роки, номер об'єкта погосподарського обліку №321, дійсно була власником будинку 1952 року побудови за адресою: АДРЕСА_1, (а.с.25).

З листа-відповіді №112/02-31 від 02.02.2016 року Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області, вбачається, що при перевірці документів, що буди надані для оформлення свідоцтва на право на спадщину, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшло право на домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1, правовстановлюючий документ на ім'я ОСОБА_3, відсутній, у зв'язку з чим видати свідоцтво про право власності на спадщину на вказаний об'єкт спадкування на ім'я позивачок не має можливості (а.с.29).

З матеріалів спадкової справи №10 за 2015 рік Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області вбачається, що до державної нотаріальної контори до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 спадкоємцями, які спадщину у встановленому законодавством порядку прийняли, є позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_4 (а.с.39-57).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачки є спадкоємицями спадщини за законом, до якої увійшов житловий будинок 1954 року побудови, на який у померлої ОСОБА_3 відсутній правовстановлюючий документ.

Керуючись вимогами ст.380, 1217, 1218, 1261, 1268-1270 ЦК України, абзаців 25, 29, 31-37 пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого Суду Україні з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», абзаців 2, 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, ст.213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності на ? частину спадкового нерухомого майна за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3, а саме: на одноквартирний (садибний) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, за кожною.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя