АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/2346/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1703/16Головуючий у 1-й інстанції Голубенко В.Л. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Чумак О.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Дряниці Ю.В.,

секретаря Лимар О.М.,

за участю:

позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Кобеляцької державної нотаріальної контори Полтавської області про визнання права на обов'язкову частку у спадщині та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Чумак О.В., -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Кобеляцької державної нотаріальної контори Полтавської області про визнання права на обов'язкову частку у спадщині та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відмовлено.

З зазначеним рішенням районного суду не погодилась позивач, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповноту встановлення судом обставин, що мають значення для справи, просила скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Вказує, що судом не надано оцінки тому факту, що до заповіту ОСОБА_4 не було внесено обов'язкову долю ОСОБА_5, який доводився їй чоловіком. Апелянт зазначає, що умовами заповіту повністю виключені можливі права її батька в спадковому майні. З огляду на наведене вважає, що вона, як спадкоємець ОСОБА_5, має право на спадкування належної її батьку частини майна після померлої ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.12.2005 року, що підтверджується витягом з актового запису (а.с. 79).

Як вбачається із свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кобеляцького районного управління юстиції НОМЕР_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті, Кобеляцькою державною нотаріальною конторою 02.09.2013 року відкрита спадкова справа № 508/2013 на належну померлому відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 15.08.2002 року зареєстрованого за № 334, кадастровий номер НОМЕР_3, земельну ділянку площею 3,9411 га, передану для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Шенгурівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області.

В установлений законом строк, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, подала його донька - ОСОБА_2, заяву про відмову від спадщини на користь останньої подав її брат ОСОБА_6, який являвся сином спадкодавця.

26.09.2014 року державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки приватизованої земельної ділянки, площею 3,9411 га, переданої для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Шенгурівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_4 від 15.08.2002 року зареєстрованого за № 334, кадастровий номер НОМЕР_3.

Відповідно до ст.. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 частиною 1 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частин 3, 5 вказаної статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 на час смерті ОСОБА_5, являлась його дружиною, проживала разом з ним та не подала заяву про відмову від спадщини, вона вважається такою що прийняла спадщину після смерті чоловіка, яка складається з 1/3 частини земельної ділянки площею 3,9411 га, переданої для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Шенгурівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кобеляцького районного управління юстиції (а.с. 71).

24.05.2013 року ОСОБА_4 був складений заповіт , згідно якого все належне їй на момент смерті майно вона заповіла ОСОБА_3.

16.11.2013 року ОСОБА_7 звернулась із заявою до Кобеляцької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4, і 15.07.2014 року їй видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1, що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності від 29.03.1996 року за № 849 та свідоцтва про право на спадщину від 29.03.1996 року за № 851, а також приватизовану земельну ділянку, площею 0,0669 гектара, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд за вказаною вище адресою (спадкова справа № 704/2013).

Відповідно до частини 1 статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно частин 1, 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 помер раніше ніж ОСОБА_4, яка склала заповіт на належне їй майно, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що спадкоємці ОСОБА_5 не мають права на обов'язкову частку у спадковому майні ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 помер.

Також позивачка не належить до кола осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині ОСОБА_4, оскільки не перебувала у родинних відносинах з нею.

Посилання апелянта на неправомірність не зазначення ОСОБА_5 у заповіті, який був складений ОСОБА_4, тоді як він мав право на обов'язкову частку у спадковому майні дружини, не впливає на отримання цієї частки при наявності права на неї та відкриття спадщини за життя ОСОБА_5.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відмови ОСОБА_3 від спадщини ОСОБА_4 у вигляді 1/3 частки земельної ділянки площею 3,9411 га, переданої для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Шенгурівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області та була успадкована останньою після смерті чоловіка ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_3 протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, в порядку встановленому статтею 1273 ЦК України, не звернулась до нотаріуса з відповідною заявою.

Отже, посилання апелянта на незаконність рішення зводяться до власного вибіркового тлумачення норм матеріального права без повного і системного їх аналізу, не спростовують висновків місцевого суду, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення рішення місцевого суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя (підпис) О. В. Чумак

Судді: (підпис) Т. О. Кривчун

(підпис) Ю. В. Дряниця

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Чумак