У х в а л а

іменем україни

08 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровет Атлантик Терра», третя особа - Реєстраційна служба Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації договору оренди землі, визнання поновленим договору оренди землі, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровет Атлантик Терра» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» звернулося до суду до ОСОБА_2, ТОВ «Агровет Атлантик Терра», третя особа - Реєстраційна служба Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації договору оренди землі, визнання поновленим договору оренди землі, посилаючись на те, що 03 липня 2009 року між ЗАТ «Райз-Максимко» (перейменоване на ПрАТ «Райз-Максимко» згідно з Законом України «Про акціонерні товариства» і протоколу від 12 липня 2010 року № 10) та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, за яким передано у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,87 га за кадастровим номером НОМЕР_1.

Даний Договір був зареєстрований у Монастирищенському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 16 березня 2010 року за № 44.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі, договір укладено на 5 (п'ять) років.

Згідно з п. 43 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Строк і термін можуть визначатись актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За загальним правилом, строк починається з наступного дня після календарної дати або з настанням події, якими визначено його початок.

Оскільки договором була визначена така подія, як дата державної реєстрації, то строк його дії розпочався з наступного дня після державної реєстрації Договору оренди землі, тобто з 17 березня 2010 року.

Згідно з п. 37 Договору оренди земельної ділянки та ст. 31 Закону України «Про оренду землі», дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, при цьому строк, що обчислюється роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року строку.

Відповідно до п. 8 Договору оренди після закінчення строку його дії орендар має переважне право поновити його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити про намір продовжити його дію. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий у строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі не досягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

03 лютого 2015 року відповідач під розписку отримав від позивача лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з доданим до нього проектом додаткової угоди (у двох екземплярах). У місячний термін з моменту вручення відповідачеві листа-повідомлення відповіді на нього позивач не отримав, підписаної додаткової угоди про поновлення договору оренди відповідач йому не надіслав, вимог про повернення орендованої земельної ділянки, повідомлень про передачу зазначеної земельної ділянки в оренду іншому орендареві, скарг або повідомлень про порушення чи неналежне виконання орендарем умов договору оренди землі, тощо від відповідача позивачу не надходило. Позивач який є сумлінним орендарем, що належним чином виконував умови договору оренди землі, після закінчення строку його дії (тобто, після 16 березня 2015 року) продовжив користуватися земельною ділянкою, здійснював її обробіток та засіяв її зерновими. При цьому, листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі позивач протягом 1 (одного) місяця після закінчення строку Договору не отримував.

Врахувавши вище зазначене, позивач, дійшов висновку про те, що у відповідності до імперативної норми, яку містить ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Проте, 23 грудня 2014 року відповідач уклав договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) з іншим товариством - ТОВ «АгроветАтлантик Терра» та як стало відомо позивачеві із усної розмови з представниками цього товариства, реєстраційною службою Монастирищенського РУЮ Черкаської області було зареєстровано право оренди на підставі цього договору.

Позивач вважає, що його переважне право на поновлення договору оренди, надане йому договором та законом, було порушене відповідачем внаслідок не укладення із позивачем додаткової угоди про поновлення договору оренди та укладення із іншим орендарем договору оренди земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1 і в обгрунтування позову посилалися на ст. ст. 13, 15, 33 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 15, 627, 628, 764, 777 ЦК України, ст. 152 Земельного Кодексу України, Постанову Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс 14, правову позицію Верховного суду України у справі № 6-55цс15

Позивач просив його позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25 червня 2015 року до розгляду справи в якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «АгроветАтлантик Терра».

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_2 вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 03 липня 2009 року укладеного між нею і ПрАТ «Райз-Максимко» та зареєстрованого у Монастирищенському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 16 березня 2010 року за № 44.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2015 року позов в частині зобов'язання Реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції здійснити державну реєстрацію додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 03 липня 2009 року,укладеного між ОСОБА_2 і ПрАТ «Райз-Максимко» та зареєстрованого у Монастирищенському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 16 березня 2010 року за № 44 залишено без розгляду.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 листопада 2015 року, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), укладений між ОСОБА_2 та з ТОВ «Агровет Атлантик Терра» 23 грудня 2014 року, скасовано державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), зареєстроване Реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області на підставі договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) від 23 грудня 2014 року, визнано поновленим договір оренди землі від 03 липня 2009 року, укладений між ОСОБА_2 і попереднім орендарем - ПАТ «Райз-Максимко», зареєстрований у Монастирищенському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 16 березня 2010 року за № 44, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Райз-Максимко» судовий збір у сумі 121 грн 80 коп., стягнуто з ТОВ «Агровет Атлантик Терра» на користь Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко»( ) судовий збір в сумі 121 ( сто двадцять одна) гривня 80 коп.

У касаційній скарзі ТОВ «Агровет Атлантик Терра» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ПрАТ «Райз-Максимко» посилалось на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого ст. 33 Закону України «Про оренду землі», унаслідок чого останнім було укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем.

Частиною четвертою ст. 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За частиною другою ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Так, у частинах першій - п'ятій ст. 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і за відсутності заперечень приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України.

Так, у частині першій ст. 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору на укладення договору найму на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, ст. 764 ЦК України передбачає можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та немає заперечень наймодавця протягом одного місяцяпісля закінчення строку договору.

Отже, з огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України; ст. ст. 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України) необхідно дійти висновку про те, що в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 6-55цс15.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_2 порушено право позивача на переважне право продовжити договір оренди в результаті чого нею було укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим товариством.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровет Атлантик Терра» відхилити, рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К.Парінова