Справа №467/77/16-ц 02.06.2016 02.06.2016 02.06.2016
Провадження №22-ц/784/1373/16
Єдиний унікальний номер судової справи: 467/77/16-ц
Провадження № 22-ц/784/1373/16 Головуючий у 1 інстанції Кологрива Т.М.
Категорія - 46 Доповідач апеляційного суду Козаченко В.І.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 червня 2016 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого Козаченка В.І.,
суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.
при секретарі судового засідання Гавор В.Б.,
за участю: відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И Л А :
15 січня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 (далі - Спірний будинок) через те, що він без поважних причин не проживає там більше року.
Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач, який доводиться їй рідним братом, протягом останніх двох років не проживає у Спірному будинку без поважних причин, але добровільно знятися з реєстрації не бажає та має постійне місце проживання за іншою адресою, а саме у будинку АДРЕСА_2.
Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року позов задоволений повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на те, що суд першої інстанції задовольнив позов без належної оцінки наявних у справі доказів, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зокрема, відповідач посилався на поважність причин не проживання в Спірному будинку.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач апеляційну скаргу підтримав.

Позивачка в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, але надала письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач втратив право користуватись спірним будинком, так як не проживає там без поважних причин більше двох років.

Між тим, з такими висновками місцевого суду повністю погодитись не можна, оскільки вони не повністю відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 383 та ст. 391ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Водночас, частинами 1, 4 ст. 156 ЖК України встановлено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, зокрема один з подружжя власника, їх діти і батьки.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що Спірний будинок належав ОСОБА_5, матері сторін, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17 січня 2012 року Арбузинською державною нотаріальною конторою, та витягу з державного реєстру прав власників від 31 січня 2012 року вбачається, що з цього часу будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці ОСОБА_4, який вона успадкувала після смерті її матері, ОСОБА_5, з урахуванням ? частки у спадщині, від якої відмовився син спадкодавиці, ОСОБА_2

30 листопада 2012 року ОСОБА_2 був зареєстрований в Спірному будинку, як член сім'ї власника, та тривалий час проживав там.

Наприкінці 2013 року відповідач після сварки з чоловіком позивачки, наслідком чого був виклик до Спірного будинку працівників міліції, став проживати в будинку АДРЕСА_2 із ОСОБА_6, з якою на теперішній час має спільну дитину.

З указаного часу позивачка дозволяла проживати в Спірному будинку тимчасовим мешканцям, а з серпня 2015 року там проживають ОСОБА_7 і ОСОБА_8 зі своєю дитиною.

Це підтверджено довідками Семенівської сільської ради від 9 лютого і 3 березня 2016 року та допитаними в місцевому суді свідками ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ОСОБА_13

Таким чином, місцевий суд правильно встановив, що відповідач проживав в Спірному будинку як член сім'ї власника житла та наприкінці 2013 року вибув з нього до іншого місця проживання.

Разом з тим, відповідачем доведено, що між сторонами існують неприязні відносини з приводу зазначеного вище конфлікту та обставин спадкування позивачкою Спірного будинку (він оспорює в суді свою відмову від спадщини через помилку і розумову відсталість).

Указані обставини справи, які підтверджені зазначеними доказами, свідчать про відсутність відповідача в Спірному будинку понад рік з поважних причин: неприязні стосунки з позивачкою та наявність у житлі інших мешканців, що позбавило його можливості безперешкодно користуватись будинком.

Проте, задовольняючи позов, суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність відповідача в Спірному будинку без поважних причин.

У той же час, відповідно до зазначених вище вимог ст. 405 ЦК України позовні вимоги могли бути задоволені лише за відсутності відповідача в Спірному будинку без поважних причин.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, оскаржене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді: