АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3541/16 Справа № 199/5436/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Калиновського А.Б., Ремеза В.А.

за участі секретаря Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4«Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 04 березня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2, під керування водія ОСОБА_2, який належить на праві власності ОСОБА_5, внаслідок чого автомобіль «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ОСОБА_4«Українська пожежно-страхова компанія» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно полісу АС №7442909 від 12 квітня 2014 року. Матеріальний збиток, який заподіяно позивачу, становить 36 377 грн. 14 коп., що підтверджується висновком експертного дослідження №2736 від 20 березня 2015 року. 30 червня 2015 року ОСОБА_4«Українська пожежно-страхова компанія» сплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 4 515 грн. 47 коп. У звязку з чим 16 квітня 2015 позивач звернувся до ОСОБА_4«Українська пожежно-страхова компанія», надавши всі необхідні матеріали для виплати страхового відшкодування, однак жодної відповіді позивачем із ОСОБА_4«Українська пожежно-страхова компанія» не отримано. Також зазначив, що йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у сумі 18 114 грн.75 коп., тому просив суд стягнути з ОСОБА_4«Українська пожежно-страхова компанія» на його користь матеріальні збитки у розмірі 31 885 грн. 25 коп., стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду у розмірі 18 114 грн. 75 коп., та судові витрати.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4«Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 31 861 грн. 74 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. та понесені судові витрати у розмірі у розмірі 338 грн. 61 коп., а всього 2 338 грн. 61 коп. В іншій частині позову відмовлено (а.с.65-69).

27 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_4«Українська пожежно-страхова компанія» звернулися до суду першої інстанції із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення суду від 15 вересня 2015 року (а.с.73-77).

Ухвалою суду від 17 грудня 2015 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасовано (а.с.113).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 15 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.130-134).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2016 року виправлено описку у вказаному рішенні суду від 15 січня 2016 року (а.с.151).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи згідно постанови про адміністративне правопорушення від 01 квітня 2015 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн. З постанови вбачається, що 04 березня 2015 року близько 21.00 години у м. Дніпропетровську на перехресті пр. ім. Газети «Правда» в районі АЗС «Нефтек», водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед перестроюванням ліворуч не переконався в безпеці, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Опель, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, яких рухався по тій смузі, на яку він перестроївся. Під час ДТП автомобілі пошкоджено, заподіяні матеріальні збитки, постраждалих людей не має (а.с.12).

Згідно довіреності від 19 квітня 2011 року позивач ОСОБА_2 розпоряджався автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2, на підставі генеральної довіреності від ОСОБА_5 (а.с.26, 27).

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_6 (а.с.16).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована у ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» на умовах обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Поліса №АС/7242909 від 11 квітня 2014 року, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн. (а.с. 16, 47).

11 березня 2015 року до ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» від позивача ОСОБА_2 надійшла заява-повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 04 березня 2015 року (а.с.45).

17 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.48).

30 червня 2015 року ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» було сплачено позивачу ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 4 515 грн. 47 коп. (а.с.50).

Звернувшись до суду із вищезазначеними позовними вимогами, позивач ОСОБА_2 посилався на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04 березня 2015 року, йому заподіяно збитки у вигляді матеріальної шкоди у розмірі 31 885 грн. 25 коп., яку він просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія», та моральної шкоди у розмірі 18 114 грн. 75 коп., яку він просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь (а.с.2-10).

З матеріалів справи вбачається, згідно висновку №2736 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 20 березня 2015 року матеріальна шкода, завдана автомобілю «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в наслідок дорожньо-транспортної пригоди складає - 36 377 грн. 14 коп., ринкова вартість автомобіля до ДТП становить - 36 377 грн. 14 коп. (а.с. 17-23).

Також з вищевказаного висновку №2736 від 20 березня 2015 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 складає - 46 746 грн. 38 коп. (а.с.17-23).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах встановлених сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

В пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі ст. 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність несе відповідальність лише у разі недостатності страхової виплати.

Частиною 1 ст. 1192 цього ж Кодексу передбачено, що з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 лютого 2012 року, «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках», вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01 липня 2004 року N 1961-IV (із відповідними змінами). Згідно з вимогами цієї статті, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Вважається, що положення цієї норми на підставі ст. 8 ЦК України можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння.

Згідно висновку №2736 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 20 березня 2015 року вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобілю «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в наслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 36 377 грн. 14 коп., ринкова вартість автомобіля до ДТП становить - 36 377 грн. 14 коп., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_2 складає - 46 746 грн. 38 коп. (а.с.17-23).

30 червня 2015 року відповідач ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» було сплачено позивачу ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 4 515 грн. 47 коп. (а.с.50).

Звернувшись з позовною заявою та апеляційною скаргою на рішення суду від 15 січня 2016 року позивач ОСОБА_2 зазначив, що він не згоден із визнанням транспортного засобу автомобіля «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_2, фізично знищеним (а.с.2-10, 139-143).

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Слід зазначити, згідно висновку №2736 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 20 березня 2015 року ринкова вартість автомобіля до ДТП визначена 36 377 грн. 14 коп., однак, вказаний висновок не містить даних щодо вартості автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 після ДТП.

На теперішній час пошкоджений в ДТП автомобіль «Опель» знаходиться у позивача.

В судовому засіданні в апеляційному суді Дніпропетровської області 21 квітня 2016 року на розгляд ставилося питання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, для зясування питання та встановлення вартості автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 після ДТП, однак клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи від сторін не надходили (а.с.167).

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі письмових доказів, речових доказів, висновків експертів, тощо. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (ст.212 ЦПК).

Отже, в матеріалах справи відсутні докази стосовно вартості автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Встановивши, що позивачу ОСОБА_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в цій частині та з урахуванням обставин справи, з урахуванням розумності та співмірності, визначив розмір коштів на її відшкодування - 2 000 грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно права позивача на повне відшкодування збитків у сумі, визначеній позивачем в позовній заяві, є безпідставними.

Приведені в апеляційній скаргі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді