АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції -Ладиченко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарях: Куркіній І.В., Дука В.В., Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» -Таболіна Олексія Сергійовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на грошові кошти,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просив визнати за ОСОБА_2 з 13.02.2015 року право власності на грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 5500 доларів США, що еквівалентно 148060 грн. станом на 03.03.2015 року, які ОСОБА_2 набув відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 13022015 від 13.02.2015 року згідно Договору № 005-28618-020215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 і ПАТ «Дельта Банк» зі всіма додатками, змінами та доповненнями до нього з набуттям ОСОБА_2 за вказаним договором банківського вкладу на суму 5500 доларів США, що еквівалентно 148 060 грн. станом на 03.03.2015 рокустатусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

На підставі договору № 13022015 відступлення права вимоги (цесії) укладеного 13.02.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_2 з 13.02.2015 року право власності на грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 5500 доларів США, що еквівалентно 148060 грн. станом на 03.03.2015 року, які ОСОБА_2 набув відповідно до договору № 005-28618-020215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02.02.2015 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» зі всіма додатками, змінами та доповненнями до нього з набуттям ОСОБА_2 за вказаним договором банківського вкладу в розмірі 5500 доларів США, що еквівалентно 148060 грн. станом на 03.03.2015 року, статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ «Дельта Банк» - ТаболінО.С. подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вказує, що ухвалюючи рішення суд вирішив питання про права та обов'язки ПАТ «Дельта Банк», який не брав участі при розгляді даної справи.

Зазначає, що на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В.

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року № 71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 року до 02.09.2015 року включно, а рішенням від 03.08.2015року № 147 тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015 року

На виконання постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 02.10.2015року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» строком з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку - Кадирова В.В.

Вказує на те, що факт перебування АТ «Дельта Банк» в стані припинення є загальновідомим, проте суд першої інстанції ці обставини залишив поза увагою.

Посилається на те, що згідно з ч.1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявою від 29.04.2016 року про включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, що надійшла до ПАТ «Дельта Банк» 25.05.2016 року такі вимоги не підлягають задоволенню і вважаються погашеними в силу вимог закону.

При цьому вимоги можуть пред'являтися лише в порядку передбаченому вказаним законом, оскільки такий порядок не дотримано ОСОБА_2 не є клієнтом ПАТ «Дельта Банк», з ОСОБА_2 жодних договорів не укладалось, а тому висновки суду про набуття позивачем прав вкладника таким, що порушують вимоги ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, ОСОБА_3 подано до банку заяву про визнання її кредитором ПАТ «Дельта Банк» за коштами розміщеними на її рахунках.

В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення представника ПАТ «Дельта Банк» перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Частинами 1, 3 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи 02.02.2015 року між ПАТ « Дельта Банк» та ОСОБА_5 був укладений договір № 005-28618-020215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, відповідно до умов якого сума вкладу ОСОБА_5 складає 40000 доларів США та який розміщений на строк до 04.03.2015 року.

13.02.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 13022015.

Відповідно, до п. 1 зазначеного договору ОСОБА_3 (цедент) відступив ОСОБА_2 (Цесіонарієві), а Цесіонарій набув право вимоги, належне Цедентові, і став кредитором за Договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02.02.2015 року, укладеними між цедентом і ПАТ «Дельта Банк» зі всіма додатками, змінами та доповненнями до них.

Згідно з п.2 договоруцесії позивач набув право вимоги від банку сплатити суму боргу у розмірі в доларах США - 5500доларів США, що станом на д 03.03.2015 рокустановить 148060 грн., який виник у зв'язку з наданням Цедентом банку у тимчасове строкове користування грошових коштів за договорами з банком відповідно до умов договорів банківських вкладу та рахунків.

Пунктом 3 договору визначено, що з моменту підписання договору позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3, позивач набув статус вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року.

Відповідно до п.4 договору право власності на частину суми боргу в розмірі, визначеному у п. 2 договору, перейшло від відповідача ОСОБА_3(Цедента) до позивача ОСОБА_2(цесіонарія) з моменту підписання договору сторонами - тобто з 13.02.2015 року.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов'язаннямє правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють.

Вимога, що передається іншій особі в порядку цесії, переходить до неї в тому обсязі, в якому вона раніше належала цедентові.

Ураховуючи, що договір цесії є похідним від основного договору, то і всі умови договору банківського строкового вкладу (депозиту) мають застосовуватись до позивача таким же чином, як і до клієнта банку.

Згідно з ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до частин 1, 3 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч.3 ст.1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

Згідно і рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року № 71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 року до 02.09.2015 року включно, а рішенням від 03.08.2015 року № 147 тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015 року.

На виконання постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» строком з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Кадирова В.В.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносин між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються і повноваження і та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури і виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ст.34 вказаного Закону Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Згідно з п.6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Наслідки початку процедури ліквідації банку визначені ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.2 ст.46 вищезазначеного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно з п.2.3 Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» затверджених Рішенням ради директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом №14 від 20.03.2013 року зі змінами та доповненнями затвердженими Рішенням ради директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом №55 від 06.08.2014 року здійснюючи укладання договору з банком, в тому числі і шляхом надання оферти клієнтом, викладеної у заяві (пропозиції) клієнта, та її акцептування банком, у спосіб, встановлений банком, клієнт такими своїми діями здійснює повне та беззаперечне приєднання до цих Правил, тобто повністю приймає положення цих Правил для застосування у своїх взаємовідносинах з банком.

Пункт 2.6. вищевказаних Правил передбачає, що клієнт, уклавши з банком відповідний договір ( у тому числі шляхом вчинення дій, передбачених п.2.3.1. цих Правил), підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну та остаточну згоду з цими Правилами.

Згідно з п.2.12.19. Правил клієнт (вкладник) не може здійснювати відступлення третім особам прав за договором банківського вкладу (депозиту) без отримання попередньої письмової згоди Банку.

Пунктом 5.27 Правил визначено, що відступлення вкладником прав вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) третім особам можливе лише за умови отримання письмової згоди банку.

Крім того, аналогічні умови визначені в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» зі змінами та доповненнями затвердженими Рішенням ради директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом №65 від 16.10.2013 року та Протоколом №87 від 25.12.2013 року та в Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» зі змінами та доповненнями затвердженими Рішенням ради директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом №1 від 14.01.2015 року.

Відтак, колегія суддів вважає, що під час укладення спірного договору відступлення права вимоги, первісний кредитор - вкладник ОСОБА_3 зобов'язана була керуватися умовами діючого договору банківського вкладу та Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» обов'язкові умови якого зобов'язували клієнта перед укладанням договору про відступлення права вимоги отримати на це письмову згоду банку.

Проте, в порушення прийнятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу, Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 письмової згоди банку на відступлення права вимоги за договором банківського вкладу не отримала.

А тому, при відсутності погодження банку на відступлення права вимоги, підстав для визнання клієнта вкладником банку, який має вимоги до банку, щодо виплати йому грошових коштів не має.

За таких підстав, внаслідок укладення договору відступлення права вимоги, позивач набув статус кредитора, а не вкладника банку. При цьому відповідачем ОСОБА_3 договір цесії від 13.02.2015 року недійсним не визнавався.

Колегія суддів також звертає увагу, що набуття статусу вкладника в порядку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначено положеннями вказаного Закон, які не передбачають його набуття в судовому порядку. Таким чином судом застосований спосіб захисту не передбачений нормами чинного законодавства.

Суд першої інстанції у порушення норм процесуального права вказану обставину не врахував та дійшов неправильного висновку про можливість захисту прав позивача у обраний ним спосіб.

Згідно з ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексом.

Виходячи з положень ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 1628,66 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Таболіна Олексія Сергійовича задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на грошові кошти відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 1628 грн. 66 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді