АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 654/2761/15-ц Головуючий в І інстанції Францішко Ю.В.
Номер провадження 22-ц/791/1045/16 Доповідач Чиркова К.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Чиркової К.Г.,

суддів: Воронцової Л.П.,

ОСОБА_1,

секретар Гуров Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області, виконавчого комітету Бехтерської сільської ради, державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, скасування реєстрації державного акта на право постійного користування землею, зобовязання внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування запису про внесення даних щодо реєстрації державного акта на право постійного користування землею та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області, ОСОБА_4 про скасування рішення місцевого органу державної влади,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, Державного земельного агентства у Голопристанському районі Херсонської області, виконавчого комітету Бехтерської сільської ради, державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства про визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, скасування реєстрації державного акта на право постійного користування землею, зобовязання внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування запису про внесення даних щодо реєстрації державного акта на право постійного користування землею, посилаючись на те, що державний акт на право постійного користування землею серії ХС-V??? від 28.04.1993 року, виданий на імя ОСОБА_3 для ведення селянського (фермерського) господарства з порушенням земельного законодавства, що спричинило порушення права позивача на користування спірними земельними ділянками, які ввійшли до Державного акта на право постійного користування землею, виданого на імя відповідача.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області, ОСОБА_4 про скасування рішення місцевого органу державної влади, зазначаючи, що розпорядженням голови Голопристанської державної районної адміністрації за № 663 від 22 листопада 2011 року надано дозвіл ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 18 га., строком на 49 років, для ведення фермерського господарства на території Бехтерської сільської ради, який видано в порушення його прав, оскільки спірними земельними ділянками він користується на підставі Державного акта на право постійного користування землею, виданого 28.04.1993 року і його право користування землею не припинено.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Судом визнано недійсним державний акт на земельні ділянки серії ХС-VІІІ від 28.04.1993 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 135, загальною площею 16,13 га., розташованих на території Бехтерської сільської ради, виданого на імя ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства.

Скасовано запис про реєстрації державного акта на право постійного користування землею серії ХС-VІІІ від 28.04.1993 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 135, загальною площею 16,13 га., виданого на імя ОСОБА_3.

Зобовязано державного реєстратора відділу Державного земельного агентства у Голопристанському районі внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування запису про внесення даних щодо реєстрації державного акта на право постійного користування землею серії ХС-VІІІ від 28.04.1993 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 135, загальною площею 16,13 га., виданого на імя ОСОБА_3 з кадастровими номерами №1 :03:001:0185 площею 5,51 га., земельна ділянка №2 :03:001:0186 площею 7,63 га., земельна ділянка №3 :03:001:0187 площею 8,5 га., розташовані на території Бехтерської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області, ОСОБА_4 про скасування рішення місцевого органу державної влади відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, просить рішення суду в частині задоволення первісного позову скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Зокрема, суд не врахував приписи ст. 141 Земельного Кодексу України щодо підстав припинення права користування землею, оскільки рішення про припинення права ОСОБА_3 на користування землею Бехтерською сільською радою не приймалося. Окрім того, суд не дав оцінки обраному позивачем способу захисту порушеного права, зважаючи на те, що ОСОБА_4 надано лише дозвіл на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки в оренду.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_4, її доводів не визнала, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що державний акт на право постійного користування землею, виданий 28.04.1993 року на імя ОСОБА_3 не відповідає вимогами чинного законодавства, що згідно з ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є підставою для визнання його незаконним у судовому порядку.

Проте до такого висновку суд дійшов у порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 19 Земельного Кодексу України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших обєктів, повязаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Бехтерської сільської ради № 75 від 25.03.1993 року ОСОБА_3 для ведення Селянського (фермерського) господарства надано у постійне користування земельну ділянку, площею 5,1 га., рішенням Голопристанської районної ради Херсонської області від 24.03.1994 року надано земельну ділянку площею, 16,6 га. Загалом у користуванні ОСОБА_3 перебувають земельні ділянки площею 21,7 га. Після одержання у постійне користування земельних ділянок та видачі Державного акта на право постійного користування землею ОСОБА_3 зареєстрував фермерське господарство «Артезіан».

Рішенням виконкому Бехтерської сільської ради народних депутатів № 41 від 11.05.2001 року вилучено із загальної площі землі, наданої для ведення фермерського господарства, 5,57 га. земельної ділянки та передано ОСОБА_3 у приватну власність.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 2 а1953/10/21 від 29.06.2010 року припинено діяльність юридичної особи -Селянського (фермерського) господарства «Артезіан» та зобовязано ОСОБА_3 здійснити ліквідацію господарства.

Копія постанови направлена органу місцевого самоврядування для вирішення питання відповідно до норм діючого законодавства, однак на час вирішення спору судом першої інстанції та на час розгляду справи в апеляційному порядку питання щодо ліквідації фермерського господарства не вирішено і органом місцевого самоврядування не приймалося рішення відповідно до положень ст. 141 Земельного Кодексу України про припинення права ОСОБА_3 на користування землею наданої для ведення фермерського господарства.

Рішенням голови Голопристанської райдержадміністрації Херсонської області за № 663 від 22.11.2011 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтованою площею 18 га. для ведення фермерського господарства на території Бехтерської сільської ради.

Заявивши про незаконність державного акта, виданого ОСОБА_3 28.04.1993 року, суд свій висновок обґрунтовував постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.06.2010 року про припинення юридичної особи Селянського (фермерського) господарства «Артезіан».

Проте суд не врахував, що Державний акт на право постійного користування землею є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимоги про скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою є похідними й залежать від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач 28.04.1993 року набув право постійного користування землею на підставі рішення Бехтерської сільської ради, Голопристанського району, Голопристанської районної ради Херсонської області, законність прийняття яких сторонами визнається і не оспорюється. На підставі відповідного рішення ОСОБА_3 видано державний акт на право постійного користування землею для ведення фермерського господарства. Земельна ділянка використовувалася відповідачем за призначенням.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи, що предметом і підставами позову в даній справі є визнання недійсним та скасування Державного акта на право постійного користування землею, виданого ОСОБА_3 28 квітня 1993 року для ведення селянського (фермерського) господарства з підстав надання 22.11.2011 року дозволу ОСОБА_4 на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 18 га. для ведення фермерського господарства, при розробці якої встановлено, що частина земельної ділянки накладається на земельну ділянку, що перебуває в користуванні відповідача, а також прийняття рішення про припинення юридичної особи Селянського фермерського господарства «Артезіан», тобто обставин, що виникли після видачі Державного акта.

На зазначені обставини суд уваги не звернув і вирішив питання щодо недійсності Державного акта, як правовстановлюючого документа, що був виданий з дотриманням вимог діючого в України законодавства з підстав, які виникли пізніше і, які не можуть впливати на законність державного акта на час його видачі.

Посилання суду, як на підставу недійсності державного акта на ту обставину, що відповідачем після надання йому в приватну власність частини земельної ділянки із земель наданих для ведення фермерського господарства не встановленні межі земельних ділянок і не приведена технічна документація у відповідність до вимог закону, в тому числі не внесені зміни до державного акта на право постійного користування землею є безпідставним, оскільки органом місцевого самоврядування не приймалося рішення, яким зобовязано саме відповідача привести технічну документацію у відповідність до вимог законодавства, як і не приймалося рішення про припинення права користування ОСОБА_3 землею після постановлення рішення про припинення діяльності юридичної особи Селянського (фермерського) господарства «Артезіан».

Не врахував суд також ту обставину, що між позивачем та відповідачем не існує речово-правових відносин щодо права на спірну ділянку, то й спосіб захисту не є відповідний цим правовідносинам, а визнання недійсним державного акта не породжує для позивача юридичних наслідків.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, як таке, що ухвалено в порушення норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог із наведених вище підстав.

В іншій частині рішення суду не оскаржено і судом апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 303 ЦПК України не перевірялося.

На підставі викладеного, ст.ст. 202-203, 215 ЦК України, ст.ст. 116, 141 ЗК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області, виконавчого комітету Бехтерської сільської ради, державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, скасування реєстрації державного акта на право постійного користування землею, зобовязання внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування запису про внесення даних щодо реєстрації державного акта на право постійного користування землею скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області, виконавчого комітету Бехтерської сільської ради, державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, скасування реєстрації державного акта на право постійного користування землею, зобовязання внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування запису про внесення даних щодо реєстрації державного акта на право постійного користування землею відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий К.Г. Чиркова

Судді: Л.П. Воронцова

ОСОБА_1