Справа № 442/5939/15 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/6124/16 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Дрогобицької міської ради, з участю третьої особи: Відділу Держземагенства, про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

1 вересня 2013 року позивач звернулася із позовом про визнання права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на АДРЕСА_1. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є спадкоємцем ОСОБА_6. До спадкової маси входить земельна ділянка для обслуговування будинку АДРЕСА_1, який належить їй (позивачеві) на праві власності. Вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку через те, що цій ділянці не присвоєно кадастровий номер. У позасудовому порядку отримати необхідні документи немає можливості, так як відповідно до чинного законодавства державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою їх власників. Просить позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2015 року позов задоволено. Ухвалено визнати за позивачем право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0811 га, що знаходиться на АДРЕСА_1 Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення оскаржив ОСОБА_4, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість. Вказує, що позивач звернулася до суду безпідставно, за захистом права, яке не було порушено. Позивач не мала жодного відношення до його покійної матері - ОСОБА_6, яка за життя склала заповіт в його користь. Разом з тим його не було залучено до розгляду справи. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, оскільки суд першої інстанції зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості позовних вимог; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; до участі в справі не залучені всі особи, чиїх прав стосується оскаржуване рішення. Тому з висновками суду погодитися не можна.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 3 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.3, ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6 (а.с.5-6), яка при житті (12 лютого 1992 року) склала заповіт на все майно, яке їй буде належати на час смерті, в користь її сина - ОСОБА_7 (а.с.56).

З довідки Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 101 від 4 лютого 2016 року (а.с.54) вбачається, що будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_6 (1/2 ідеальна частка) і ОСОБА_4 (1/2 ідеальна частка).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 7 жовтня 2013 року встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_5 право власності на вказаний будинок. Зазначене рішення суду першої інстанції скасовано рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2016 року з ухваленням нового рішення про відмову в позові (а.с.57-59).

Спірна земельна ділянка належала померлій ОСОБА_8 на підставі державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 30 серпня 2000 року (а.с.29).

Відтак, спірна земельна ділянка є спадковим майном після смерті ОСОБА_6 Її спадкоємцем є ОСОБА_4 Він також є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 для обслуговування якого призначена спірна земельна ділянка.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не перевірив обставин, які мають значення для справи, та ухвалив незаконне рішення.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що суд не має права вирішувати питання про права і обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Право власності може набуватися різними способами, які поділяються на дві групи: первинні, тобто такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно, та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

Згідно з нормами ЦК до первинного способу набуття права власності належать:

- набуття права власності на новостворену (виготовлену) річ (у т. ч. на об'єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК);

- набуття права власності на перероблену річ чи на зібрані плоди або привласнені (добуті) загальнодоступні дари природи, у т. ч. в результаті полювання на диких звірів, вилову риби (ч. 2 ст. 189, статті 332, 333 ЦК);

- визнання права власності за певних умов на самочинне будівництво (ст. 376 ЦК);

- набуття права власності на скарб, бездоглядну домашню тварину, знахідку або інше безхазяйне майно, у т. ч. на майно, від якого відмовився або на яке втратив право попередній власник (статті 335-338, 340, 341, 343 ЦК України);

- набуття права власності на майно добросовісним набувачем від неуповноваженого відчужувача у разі відмови власнику в задоволенні позову про його витребування (статті 330, 388, 389 ЦК України);

- набуття права власності за набувальною давністю на окремі об'єкти (ст. 344 ЦК).

До похідних способів належить набуття цього права:

- на підставі правочинів (ст. 334 ЦК України);

- в порядку спадкування після смерті громадянина (ст. 1216 ЦК України);

- в порядку правонаступництва при реорганізації юридичної особи (ч. 2 ст. 104, статті 107, 109 ЦК України);

- у випадку приватизації державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності (ст. 345 ЦК України).

Похідними способами набуття права власності зазвичай є різні договори: купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, оренди з викупом, а також спадкування майна або правонаступництво щодо майна юридичних осіб чи публічно-правових утворень.

Загальною ознакою похідного способу набуття права власності є правонаступництво, тобто перехід права власності від одних осіб до інших. Таким чином, підстава набуття права власності в одних осіб є одночасно підставою для припинення права власності в інших осіб і навпаки.

Таким чином, підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного - правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів.

Судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та задовольнив позов без законних на те підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.213,214 ЦПК України на вказане вище уваги не звернув, не з'ясував всіх обставин справи, не надав їм належної правової оцінки, хоч їх з'ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи. Питання про залучення всіх осіб, чиїх прав і обов'язків стосується спір, не розглянуто.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права і порушено норми процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314,ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0811 га, що знаходиться на АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: