Провадження № 2/520/521/16
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Ганєві А.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
про визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю,
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності, у разі неявки відповідача у судове засідання постановити заочне рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила суд їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності.
Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07 вересня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_1 до Дачно-будівельного кооперативу «Відпочинок трудящих» про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 56/2000 частин (що складає ? частину будівлі літ.»В» і ? частину споруд літ. «С,Т,Т1,15») дачних будівель і споруд у дачно-будівельному кооперативі «Відпочинок трудящих», що розташований по вулиці Окружній, 38, у місті Одесі і на земельну ділянку, площею 0,0272 га, по вулиці Окружній, 38, у місті Одесі, за цільовим призначенням для дачного будівництва, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 56/2000 частин (що складає ? частину будівлі літ.»В» і ? частину споруд літ. «С,Т,Т1,15») дачних будівель і споруд у дачно-будівельному кооперативі «Відпочинок трудящих», що розташований по вулиці Окружній, 38, у місті Одесі і на земельну ділянку, площею 0,0272 га, по вулиці Окружній, 38, у місті Одесі, за цільовим призначенням для дачного будівництва, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3. Рішення суду набрало законної сили 18.09.2009 року.
З вказаного рішення суду вбачається, що судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на будівлі дачно-будівельного кооперативу «Відпочинок трудящих" від 10 червня 1999 року ОСОБА_3 на праві власності належало 56/1000 часток у ДБК «Відпочинок трудящих», що розташовані по вул. Окружній, 38, у м. Одесі і складається з дачної будівлі літ."В", господарських споруд літ."С","Т","Т1",15". Рішенням Одеської міськради №1485-ХХІІІ від 10 серпня 2000 року вилучено з користування ДБК «Відпочинок трудящих» 0,4495 га по вул. Окружна, 38 у м. Одесі і передано у приватну власність членам ДБК «Відпочинок трудящих". Так, ОСОБА_3 безоплатно передано земельну ділянку №10, площею 0,0544 га, по вул. Окружна,38 у м. Одесі для дачного будівництва. 4 липня 2001 року ОСОБА_3 отримала в Одеській міській раді державний акт на право приватної власності на землю. 20 вересня 2004 ОСОБА_3 уклала заповіт, за умовами якого земельну ділянку та розташовані на земельній ділянці дачні будівлі по вул. Окружна,38 у м. Одесі, вона заповідала ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у рівних частках. Заповіт належним чином оформлено і посвідчено нотаріусом. 03 червня 2008 року ОСОБА_3 померла.
Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що 08.12.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували своє право власності кожна на 56/2000 частин дачних будівель і споруд у дачно-будівельному кооперативі «Відпочинок трудящих», що розташований по вулиці Окружній, 38, у місті Одесі, на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 07 вересня 2009 року.
Надалі ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16 вересня 2013 року, було розяснено рішення Київського районного суду міста Одеси від 07 вересня 2009 року. Зазначено, що визнано за ОСОБА_2 право власності на 56/2000 частин (що складає ? частину будівлі літ.»В» і ? частину споруд літ. «С,Т,Т1,15») дачних будівель і споруд у дачно-будівельному кооперативі «Відпочинок трудящих», що розташований по вулиці Окружній, 38, у місті Одесі і на земельну ділянку №10, площею 0,0272 га, по вулиці Окружній, 38, у місті Одесі, за цільовим призначенням для дачного будівництва, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 56/2000 частин (що складає ? частину будівлі літ.»В» і ? частину споруд літ. «С,Т,Т1,15») дачних будівель і споруд у дачно-будівельному кооперативі «Відпочинок трудящих», що розташований по вулиці Окружній, 38, у місті Одесі і на земельну ділянку №10, площею 0,0272 га, по вулиці Окружній, 38, у місті Одесі, за цільовим призначенням для дачного будівництва, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3. Рішення суду набрало законної сили 18.09.2009 року.».
З матеріалів справи вбачається, що сторони отримали з Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Окружна, 38.
Згідно з витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.06.2014 року, ділянка №10, площею 0,0544 га, по вулиці Окружна, 38, в місті Одесі, належить на праві власності померлій ОСОБА_3.
Згідно зі ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації та посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку.
Відповідно до вимог ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.
Згідно зі ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Відповідно до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки у тому числі співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.
Згідно зі ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 373 ЦК України, що регламентує право власності на земельну ділянку, містить аналогічну по суті норму згідно якої право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону.
Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 208, 209, 212 215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю задовольнити.
Рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.