Справа №573/779/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кліщ О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1682/16 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 12 квітня 2016 року

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» до ОСОБА_3, про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних в загальній сумі 11 415 грн. 73 коп. та судових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

07 квітня 2015 року ТОВ «Інвестиційно-промислова група «Майстер» звернулося до суду з вищезазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі актів прийому-передачі від 07 грудня 2009 року, 22 грудня 2009 року, 21 січня 2010 року, 16 лютого 2010 року та 04 березня 2010 року відповідачу було передано на зберігання товарно-матеріальні цінності на загальну суму 28 383 грн. 42 коп.

У зв'язку з неповерненням ОСОБА_3 цього майна у добровільному порядку рішенням Білопільського районного суду від 07 червня 2013 року з нього на користь ТОВ «Інвестиційно-промислова група «Майстер» було стягнуто 28 383 грн. 42 коп. збитків. Вказане рішення суду набрало законної сили 20 листопада 2013 року, а виконано відповідачем лише 20 березня 2015 року.

ТОВ «Інвестиційно-промислова група «Майстер» просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь за прострочення виконання грошового зобов'язання інфляційні витрати за період з грудня 2013 року по лютий 2015 року в сумі 10 286 грн. 61 коп., а також 3% річних за період з 21 листопада 2013 року по 20 березня 2015 року в сумі 1 129 грн. 12 коп.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 12 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Інвестиційно-промислова група «Майстер» 11 415 грн. 73 коп. інфляційних витрат та трьох відсотків річних, та судові витрати в загальній сумі 657 грн. 72 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що не був повідомлений про час і місце розгляду справи, а через його відсутність на судовому засіданні був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права. Вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення, скористався лише доказами зі сторони позивача, а його позиція взагалі не була взята до уваги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому з нього необхідно стягнути інфляційні витрати за період з грудня 2013 року по лютий 2015 року на суму 10 286 грн. 61 коп. та три відсотки річних за користування грошовими коштами за період з 21 листопада 2013 року по 20 березня 2015 року в сумі 1 129 грн. 12 коп.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 07 червня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Інвестиційно-промислова група «Майстер» було стягнуто 28 383 грн. 42 коп. збитків, погашення якої відбулось 20 березня 2015 року, тобто ОСОБА_3 на виконання вище вказаного судового рішення сплатив 29 059 грн. 09 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається у грошових одиницях України (грошовому еквіваленті у іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так як Білопільським районним судом Сумської області від 07.06.2013 року, що набрало законної сили 20.11.2013 року з ОСОБА_3 стягнуто суму збитків у розмірі 28 383 грн. 42 коп., погашення якої відбулося 20 березня 2015 року, що підтверджено платіжним дорученням від 20.03.2015 року, тому зобов'язання зводиться до сплати грошей, а відтак, є грошовим зобов'язанням.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-113 цс 14 від 01 жовтня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, визначив, що з відповідача на користь ТОВ «Інвестиційно-промислова група «Майстер» необхідно стягнути інфляційні витрати на суму 10 286 грн. 61 коп., а також три відсотки річних у сумі 1 129 грн.12 коп., що разом складає 11 415 грн. 73 коп.

Таким чином, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, ст.ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 12 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -