АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3422/16 Головуючий 1 інст. - Гайдук Л.П.
Категорія : відшкодування шкоди Доповідач - Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Гальянова І.Г., Колтунова А.І.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що 07 червня 2015 року приблизно о 21.00 год. на її автомобіль Kia Ceed, державний номер НОМЕР_1, біля її будинку по АДРЕСА_1, впала величезна брила каміння з фасаду вказаного житлового будинку. Вважає, що обвал фасаду будинку трапився в результаті бездіяльності КП «Жилкомсервіс», яке є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1. Згідно звіту про оцінку її пошкодженого автомобіля вартість відновлювального ремонту складає 7 912,72 грн., вартість послуг за виконання звіту складає 500 грн. Крім того, бездіяльністю відповідача їй також завдано і моральної шкоди.

Тому, ОСОБА_1 просила суд стягнути з КП «Жилкомсервіс» на її користь вартість відновлювального ремонту її автомобіля в сумі 7 912,72 грн., заподіяну моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., сплачені судові витрати у розмірі 243,60 грн., а також сплачені нею послуги незалежного оцінювання пошкодженого автомобіля у розмірі 500 грн. Також, просила суд зобов'язати КП «Жилкомсервіс» встановити захисно-уловлюючу сітку, що є засобом безпеки і призначена для попередження травматизму при падінні з висоти великих предметів у проміжку між під'їздами №4 і №5. Зобов'язати відповідача провести ремонт аварійних балконних плит 8-го та 9-го поверху, що є елементом фасаду будинку з 1929 року, які розташовані над аркою - єдиним входом до двору дому АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з КП «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 7 912,72 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., витрати пов'язані з залученням експерта в розмірі 500 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Зобов'язано КП «Жилкомсервіс» встановити захисно-уловлюючу сітку, що є засобом безпеки і призначена для попередження травматизму при падінні з висоти великих предметів у проміжку між під'їздами №4 і №5 в будинку АДРЕСА_1. Зобов'язано КП «Жилкомсервіс» провести ремонт аварійних балконних плит 8-го та 9-го поверху, які розташовані над аркою - єдиним входом до двору дому АДРЕСА_1.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 лютого 2016 року заяву КП «Жилкомсервіс» про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі КП «Жилкомсервіс» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що судом першої інстанції не враховано, що КП «Жилкомсервіс» договору з власниками приватизованих квартир у будинку АДРЕСА_1 на ремонт будинку не укладав; також не укладала такий договір і Харківська міська рада з підприємством. Тарифами на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які затвердила Харківська міська рада, не передбачено послуг з поточного ремонту конструктивних елементів житлових будинків. Крім того, суд зобов'язує підприємство здійснити ремонт аварійних балконів, проте позивачка не є їх власницею та не може звертатися до суду з вимогою про їх ремонт. А зобов'язавши встановлення захисно-уловлюючої сітки, суд не вказав якими нормами передбачено встановлення таких захисних сіток та яким параметрам при установці вони повинні відповідати.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі ж порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1, яка проживає та зареєстрована у АДРЕСА_2, є власницею автомобіля Kia Ceed, державний номер НОМЕР_1.

07 червня 2015 року приблизно о 21.00 год. на автомобіль Kia Ceed, державний номер НОМЕР_1, який належить позивачці, біля її будинку по АДРЕСА_1, трапилося падіння фрагменту фасаду житлового будинку.

Актом обстеження КП «Жилкомсервіс» від 10 червня 2015 року та висновком міліції від 22 червня 2015 року підтверджуються вищезазначені обставини (а.с.14-15).

Відповідно до висновку звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 25 червня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Kia Ceed, державний номер НОМЕР_1, складає 7 912,72 грн., вартість послуг за виконання звіту складає 500 грн. (а.с.24-37).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Так, сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи, що балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є КП «Жилкомсервіс».

Відповідно до п.п. 3,4,15 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Згідно п. п. 2, 7, 10 , ч. 2 ст. 21, п. 8 ч. 2 ст. 25 цього Закону виконавець зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; балансоутримувач зобов'язаний: забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі; управитель зобов'язаний забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Відповідно до п.є3 ст.1, 20 ЗУ " Про житлово-комунальні послуги" відповідальність за утримання та експлуатацію житлового будинку несе балансоутримувач. Споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Балансоутримувач відповідно ст.24 вказаного Закону зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди;б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

У деліктних (не договірних) правовідносинах тягар доказування покладено не на позивача, а на відповідача.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди;б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода заподіяна не з його вини.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем КП «Жилкомсервіс» не надано доказів на спростування доводів позовних вимог ОСОБА_1 стосовно вини підприємства у заподіянні позивачці шкоди.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що шкода, завдана майну ОСОБА_1, підлягає відшкодуванню відповідачем.

Крім того, відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини .

Пунктом 2 Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р. роз'яснено, що майнова шкода, завдана неправомірною бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи , яка завдала моральну шкоду, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, а також вимоги розумності та справедливості.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає обгрунтованим та доведеним також і розмір стягнутої суми моральної шкоди.

Проте, судом першої інстанції необґрунтовано зобов'язано КП «Жилкомсервіс» встановити захисно-уловлюючу сітку, що є засобом безпеки і призначена для попередження травматизму при падінні з висоти великих предметів у проміжку між під'їздами №4 і №5 в будинку АДРЕСА_1; зобов'язано КП «Жилкомсервіс» провести ремонт аварійних балконних плит 8-го та 9-го поверху, які розташовані над аркою - єдиним входом до двору дому АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції не врахував, що позивачем не надано належних доказів для зобов'язання відповідача здійснити вищевказані дії, а саме, необхідні для цього є висновки експертів, дослідження, акти.

Тому, колегія суддів відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог в частині зобов'язання КП «Жилкомсервіс» встановити захисно-уловлюючу сітку, що є засобом безпеки і призначена для попередження травматизму при падінні з висоти великих предметів у проміжку між під'їздами №4 і №5 в будинку АДРЕСА_1; зобов'язання КП «Жилкомсервіс» провести ремонт аварійних балконних плит 8-го та 9-го поверху, які розташовані над аркою - єдиним входом до двору дому АДРЕСА_1, - оскільки вимоги в цій частині не конкретизовані, не підтвердженні належними доказами (актами та ін.), а тому не можуть бути задоволені.

Доводи апеляційної скарги частково підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст. ст. 303 304, ст.307, ст.309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргуКП «Жилкомсервіс» - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 грудня 2015 року - змінити.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про зобов'язання Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» встановити захисно-уловлюючу сітку, що є засобом безпеки і призначена для попередження травматизму при падінні з висоти великих предметів у проміжку між під'їздами №4 і №5 в будинку АДРЕСА_1; зобов'язання Комунального підприємства «Жилкомсервіс» провести ремонт аварійних балконних плит 8-го та 9-го поверху, які розташовані над аркою - єдиним входом до двору дому АДРЕСА_1, - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: І.Г. Гальянова

А.І. Колтунова