Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2016

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н. В.,

з участю секретаря Хижук Л.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької сільської ради Літинського району про визнання права власності.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Микулинецької сільської ради про визнання права власності. В позові зазначає, що 14.04.2012 помер її чоловік ОСОБА_2. Після смерті якого відкрилась спадщина на майно, яке складається із житлового будинку та господарських споруд, які розташовані в с.Микулинці по вул.Комарова, 121 Літинського району. Однак, свідоцтво про право власності на будинок було виготовлено у 1990 році, коли право на нерухоме майно державній реєстрації не підлягало, тому з цієї причини нотаріус відмовляє у оформленні спадщини. За таких обставин, позивач не може реалізувати своє право на спадщину, тому змушена звернутися до суду за захистом свого права.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не зявилася. Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовільнити.

Представник Микулинецької сільської ради Літинського району в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позов визнають в повному обсязі.

Дослідивши матеріали, які є у справі, взявши до уваги думку сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Із копії свідоцтва про смерть (а.с. 5) встановлено, що ОСОБА_2 помер 14.04.2012 року. Копія свідоцтва про одруження (а.с.4) підтверджує. Що позивач по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно є дружиною покійного ОСОБА_2. Із копії заповіту (а.с.8) встановлено, що покійний ОСОБА_2 заповів усе належне йому майно своїй дружині, позивачеві по справі ОСОБА_1 Кирилівні.Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Вінницька область, Літинський район, с.Микулинці вул.Комарова, 121 (а.с.10-12) встановлено, що у даному документі право власності на житловий будинок зареєстровано 1975 року за ОСОБА_2. Факт того, що покійний ОСОБА_2 був власником даного будинку підтверджується також свідоцтвом про право власності на будинковолодіння (а.с.9). Довідки видані виконкомом Микулинецької сільської ради (а.с.6-7) свідчать, що спадкодавець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та спадкоємець ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали та були зареєстровані в одному будинку за адресою: с.Микулинці, вул. Комарова, 121 Літинського району Вінницької області з 1959 року та дня смерті спадкодавця ОСОБА_2

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавиця своє право власності в БТІ не зареєструвала .

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що спірний будинок було побудовано у 1975 році, довідка Микулинецької сільської ради та свідоцтво про право вланості на будинковолодіння свідчать, що ОСОБА_2 являвся власником житлового будинку за адресою: Вінницька область, Літинський р-н., с.Микулинці, вул. Комарова, 121, тому є підстави для задоволення позову.

Керуючись ст..213-215 , 256 ЦПК України, ст. 1216-1218, 392 ЦК України -

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право приватної власності на будинковолодіння, що розташоване в с.Микулинці по вул. Комарова, 121 Літинського району Вінницької області, яке складається із житлового будинку позначеного на плані літерою «А» загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 36,1 кв.м., веранда літера "а", сарай літера Б", погріб літера "В", споруди № 1-3, криницю №4, після смерті ОСОБА_2, який помер 14.04.2012 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до Апеляційного суду Вінницькї області через райсуд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна