АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________Провадження № 22ц/790/2294/16 Головуючий 1 інстанції Бородіна Н.М.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коровіна С.Г.

суддів Довгаль А.П., Коваленко І.П.

при секретарі Личак А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ПАТ КБ « Правекс-Банк», звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути солідарно з відповідачів, ОСОБА_1, ОСОБА_2, заборгованість за кредитним договором №6399-020/08Р від 13.11.2008 року в загальній сумі 214110,70 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог банк зазначив, що між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого, позивач надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 71489,00 грн. зі сплатою 21,49 % річних. Для забезпечення виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, відповідно до якого останній несе солідарну відповідальність перед позивачем за невиконання відповідачем умов кредитного договору. У звязку з неналежним виконання відповідачами зобовязань за договором утворилась заборгованість в загальній сумі 214110,70 грн., яку позивач просить стягнути.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 66655 грн. 61 коп. В іншій частині позовних вимог банку відмовлено.

Відповідачі з рішенням суду погодилися.

Не погодившись з рішенням суду ПАТ КБ «Правекс-Банк» подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначають, що, як вбачається з тексту оскаржуваного рішення, єдиною підставою, для часткового задоволення позовних вимог стало застосування судом наслідків спливу строків позовної давності звернення з вищезазначеним позовом до суду. Проте судом було невірно враховано умови договору та застосовано норми законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Зобовязання за кредитним договором Банк виконав, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у повному обсязі. Отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів відповідно до умов укладеного договору підтверджується заявою на видачу готівки № 17 від 13.11.2008 року. Однак ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань за кредитним договором належним чином не виконала, не сплативши процентів за користування кредитними коштами, не повернувши чергових сум отриманого кредиту та не погасивши всієї суми кредиту, у звязку із чим утворилась заборгованість за користування кредитом у розмірі 214110,70 грн.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Банку фактично стало відомо про порушення свого права за кредитним договором лише після неповернення ОСОБА_1 наданих у кредит грошових коштів у строк до 13 листопада 2013 року і Банк у межах трирічного строку звернувся до суду з позовом.

Крім того визначені договором строки платежів для погашення заборгованості не є окремими грошовими зобовязаннями, а є складовою єдиного грошового зобовязання та визначені датою 13 листопада 2013 року, тому з цієї дати слід обчислювати строк позовної давності.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до кредитного договору 13.11.2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6399-020/08Р, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 71489,00 грн. для придбання автомобіля з кінцевим строком повернення 13.11.2013 року та зі сплатою 21,49 % річних відповідно до п. 1.2 кредитного договору, що сторонами не оспорюється.

Отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів відповідно до укладеного договору підтверджується заявою на видачу готівки №17 від 13.11.2008 року.

Таким чином, позивач свої зобовязання виконав надавши відповідачу відповідні кредитні кошти.

Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 1192,00 грн. щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до п.4.5 підлягають сплаті щомісяця у строк до 10-го числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії договору вказаного у п. 1.2.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 13 листопада 2008 року №6399-020/08Р. Згідно п.1.1. зазначеного договору поручитель зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за невиконання в повному обсязі зобовязань ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит т сплатити проценти. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушеннями зобовязання є його невиконання або виконання з порушеннями умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Судом встановлено і це підтверджується наданим банком розрахунку, який відповідачем не спростований, відповідач ОСОБА_1 з травня 2012 року порушила термін сплати щомісячних платежів по кредиту та відсоткам та не здійснила чергове погашення кредиту та відсотків в строк до 13 листопада 2013 року.

Відповідно до п.10.1 кредитного договору за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної у п. 1.2 договору. Позивачем па підставі п.10.1 договору нарахована пеня розмірі 80168,08 грн. за прострочення сплати відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що із позовом до відповідачів ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся 14.08.2015 року (а.с.3).

В запереченнях на позов (а.с.34-39) представником відповідача ОСОБА_3, крім іншого, зазначено, що позивач пропустив строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК країни позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, згідно ст. 257 ЦК України встановлена тривалістю в три роки.

Позовна давність відповідно до ст.261 ЦК України починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що згідно до умов кредитного договору боржник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені договором, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом.

Умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюється самостійна відповідальність за невиконання цього обовязку. Таким чином право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строків погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволені в позові.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 на час звернення позивача до суду із зазначеним позовом у серпні 2015 року порушила умови договору, щодо сплати щомісячних платежів. При таких обставинах суд правильно суд першої інстанції обґрунтовано урахував умови кредитного договору, щодо сплати щомісячних платежів і врахував заяву представника відповідача про застосування позовної давності

З урахуванням позовної давності суд правильно розрахував заборгованість відповідачів по кредиту та відсоткам за період з серпня 2012 року по серпень 2015 року заборгованість по кредиту 19041 грн., заборгованість за відсотками 15337,58 грн.

Крім того судом обґрунтовано враховані вимоги ч.2 ст.258 ЦК України і зазначено, що про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність застосовується в один рік.

Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідачів в межах річного строку частину заборгованості по пені за прострочення плати відсотків 12376,10 грн.; заборгованість по пені за прострочення погашення кредиту 19900,93 грн.

Враховуючи встановлене судом першої інстанції, та вимоги закону суд обґрунтовано застосував позовну давність і стягнув з відповідачів боржника та поручителя солідарно на користь позивача за кредитним договором заборгованість у розмірі 66655 грн. 61 коп. та судові витрати.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Колегія погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -