АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7023/15-ц Номер провадження 22-ц/786/306/16Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач свої обовязки щодо виховання дитини не виконує, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Позивачка просила суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частини з усіх видів заробітку до 1/2 частини усіх видів заробітку.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 розєднано в окремі провадження.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів залишено в провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Передано цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука, про позбавлення батьківських прав на розгляд до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області.

З зазначеною ухвалою місцевого суду не погодилась позивач, оскарживши її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2015 року в частині передачі цивільної справи на розгляд до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області. Вказує, що підчас судового розгляду справи заперечувала проти розєднання позовних вимог, оскільки, ураховуючи ту обставину, що вона перебуває на восьмому місяці вагітності, це унеможливлює її участь у судому розгляді, однак судом, незаконно було не взято до уваги її заперечення. Вважає, що обидві позовні вимоги повязані одним предметом та колом учасників і їх спільне вирішення, навпаки, призведе до швидкого вирішення спорів.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає відхиленню з підстав визначених п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Передаючи цивільну справу про позбавлення батьківських прав на розгляд до суду за її підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що позови про позбавлення батьківських прав предявляються за правилом загальної підсудності за місцем реєстрації відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із найважливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб (ст. 55, 124 Конституції України).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Разом з тим, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2015 року позовну вимогу ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав виділено в окреме провадження.

Згідно до ст. 109 ЦПК України, позови до фізичних осіб предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Статтею 110 ЦПК України визначений перелік позовів, які допускають право позивача обрати підсудність свого позову між кількома судами, за винятком виключної підсудності встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Однак, до переліку позовів з правом альтернативної підсудності, визначених ст. 110 ЦПК України, позови про позбавлення батьківських прав не входять.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено, якщо після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - стаття 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (пункт 2 частини першої статті 116 ЦПК).

Відповідно до абз. 2 п. 46 зазначеної Постанови, якщо після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд не має права розглядати справу і зобов'язаний передати її на розгляд до суду, якому вона підсудна за законом, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Як встановлено місцевим судом, відповідач ОСОБА_3 значиться зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_3, що відноситься до територіальної підсудності Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, встановивши, що позовні вимоги ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, виділені в окреме провадження, не відносяться до підсудності Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого і законного висновку про необхідність передати справу на розгляд до суду якому вона підсудна за законом.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди позивача з ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2015 року в частині розєднання в окремі провадження позовних вимог ОСОБА_2, однак, статтями 292, 293 ЦПК України не передбачене право оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про розєднання позовів.

Однак, колегія суддів, зазначає, що передання цивільної справи в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав на розгляд до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, не позбавляє позивачку права заявити клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до ст. 158-1 ЦПК України, суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи іншого учасника цивільного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обовязковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за пять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, тому колегія суддів вважає, що вони в повній мірі ґрунтуються на законі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

В касаційному порядку ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1