Дата документу 15.02.2016
ЄУ № 420/3151/15-ц
Провадження №2/420/182/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожкової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди батька та оформлення документів для тимчасового виїзду дитини за межі України,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до Російської Федерації в період з 01.12.2015 по 01.12.2016 малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2; надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька дитини ОСОБА_2.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 02.10.2008 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним та духовним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає, тому що знаходиться в місцях позбавлення волі з 2006 року. Позивач має разом з дитиною в період з 01.12.2015 по 01.12.2016 тимчасово виїхати за кордон, а саме до Російської Федерації для тимчасового перебування у своїх батьків. Позивач з дитиною мають статус внутрішньо переміщених осіб, з початку проведення АТО проживають у знайомих у м. Київ. З метою забезпечення кращих умов життя для розвитку дитини, вона має намір тимчасово виїхати з дитиною за кордон до своїх батьків. Відповідач відбуває покарання на окупованій території України, в смт.Вахрушево-2 Луганської області і завірити дозвіл на виїзд за кордон позивача з малолітньою дитиною не має можливості, тому вона звертається до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Правовідносини між сторонами у справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями Сімейного Кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 02.10.2008 перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, про що 02.10.2008 видано свідоцтво про шлюб серії 1-ЕД №080655, актовий запис №527(а.с.6).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК №413121, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 09.10.2014, актовий запис №3125, де батьками дитини записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 5).

Згідно довідки, виданої 14.11.2014 Краснолуцькою виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, засуджений 10.08.2006 Апеляційним судом Донецької області за ч.2 п.п. 1, 6, 12 ст.115, ч.1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна та відбуває покарання в зазначеній колонії з 09.09.2007 (а.с.7).

Неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матірю. Згідно довідки від 01.04.2015 № про взяття на облік особи, тимчасово переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_3 на даний час зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України», постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Отже, чинним законодавством передбачена необхідність згоди обох батьків на виїзд дитини за кордон, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків у разі, якщо дитина не досягла 16-річного віку.

Згідно Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення (далі -Порядок), затвердженого Постановою КМУ від 07.05.2014 №152, наявність рішення суду про надання дозволу на виготовлення проїзних документів для дитини без згоди батька не передбачено.

Поряд з тим, п.п. 2 п. 20 зазначеного Порядку визначено, що оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа). У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства.

Відповідач є громадянином України, тому, як випливає з вищезазначеної норми Порядку, його згода також необхідна для оформлення проїзних документів для виїзду малолітнього ОСОБА_3 за кордон.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991, за якою держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Оскільки у позивача є складнощі в отриманні нотаріально засвідченої згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд малолітнього ОСОБА_3 за кордон без згоди батька та на оформлення проїзних документів для виїзду малолітнього ОСОБА_3 за кордон без згоди його батька.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, п.4 ст.174, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст.150, 154 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 20 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Постановою КМУ від 07.05.2014р. №152, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди батька та оформлення документів для тимчасового виїзду дитини за межі України задовольнити повністю.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до Російської Федерації малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 01.12.2015 по 01.12.2016.

Надати дозвіл ОСОБА_1, без згоди батька дитини ОСОБА_2, на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Стеценко