Номер справи 623/762/16-ц
Номер провадження 2/623/483/2016
01 червня 2016 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого судді: Вергун І. В.
при секретарі: Ардашевій Я. В.
за участю судового розпорядника: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-
В березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в травні 2006 року уклав з відповідачем договір позики на суму 1000,00 гривень.
15 червня 2013 року відповідач повернув 200,00 гривень і видав розписку про повернення боргу в розмірі 800,00 гривень через 8 місяців до 15 лютого 2014 року.
Оскільки ОСОБА_3 не виконує взятих на себе зобовязань просить суд стягнути на його користь:
-заборгованість за договором позики в сумі 800,00 гривень;
-3% річних за період з 15 лютого 2014 року по 15 лютого 2016 року в сумі 48,00 гривень;
-борг з урахуваннями індексу інфляції за період з 15 лютого 2014 року по лютий 2016 року в сумі 1 522,16 гривень;
-дві гривні комісії банку;
- витрати на отримання довідки Головного управління статистики у Харківській області в розмірі 305,00 гривень, а всього 2 380 гривень 52 копійки.
Крім цього просить суд стягнути з відповідача компенсацію за моральні збитки в сумі
3 219,48 гривень, а всього 5 600,00 гривень .
Відповідач повторно в судове засідання не зявився хоча і був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову суду не надсилав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Судовим розглядом встановлено, що 15 червня 2013 року відповідач позичив у ОСОБА_2 800,00 гривень з кінцевим терміном повернення до 15 лютого 2014 року, про що була складена розписка ( а.с.4).
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей ,того ж роду та такої ж якості.
За положенням статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України.
Таким чином, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції і 3% річних.
3% річних за період з 15 лютого 2014 року по 15 лютого 2016 року складає 48,00 грн. ( 800 грн.х3%/365х730 днів).
Інфляційні виплати за період з 15 лютого 2014 року по 15 лютого 2016 року складає 1 436 ( 800х1,795).
Загальна сума заборгованості з урахуванням 3% річних і інфляційні витрати складає 1484,00 гривні.
Крім цього підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви в сумі 551 гривня 20 копійок.
Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення витрат на отримання довідки Головного управління статистики у Харківській області про індекс інфляції в розмірі 305 грн. 16 коп. і 2 грн. комісії банку, оскільки не відносяться до судових витрат в розумінні ст. 79 ЦПК України, оскільки не є судовими, а тому не можуть присуджуватися на його користь з відповідача.
Моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі, може відшкодовуватися у випадках, коли можливість такого відшкодування передбачена нормами Конституції України чи випливає з її положень та в інших випадках, передбачених чинним законодавством або угодою сторін.
В даному випадку мають місце договірні правовідносини між сторонами і укладеним договором не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 625,1046,1050 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, іпн. 1484 гривні заборгованості за позикою, 551,20 гривню судового збору, а всього 2035,20 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду І. В. Вергун