Справа №477/1236/16-ц 10.11.2016 10.11.2016 10.11.2016
Провадження №22-ц/784/2185/16
Справа № 477/1236/16-ц Головуючий першої інстанції: Семенова Л.М.
Провадження № 22-ц/784/2185/16 Суддя-доповідач Апеляційного суду: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Прокопчук Л.М.

із секретарем судового засідання Шагай О.А.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» (далі ПАТ «ОСОБА_4 Аваль) про визнання особи такою, що втратила право вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом до ПАТ «ОСОБА_4 Аваль».

Позивачка вказувала, що 22 лютого 2008 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», та її чоловіком ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №010/01-04/08-104, відповідно до умов якого її чоловік отримав кредит в сумі 21 309 доларів США із зобовязанням сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 13 % річних. Кредит було надано строком на 120 місяців, тобто, до 21 лютого 2018 року. Зазначала, що в забезпечення виконання вищевказаного договору кредиту 25 лютого 2008 року між Банком та її чоловіком було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки стало нерухоме майно: нежитлова будова, кафе-бар, розташований по вул. Дружби 17 в смт.Певромайське Жовтневого району Миколаївської області, а також нежитлова будова магазин разом із земельною ділянкою площею 0,0028 га, що розташовані по вул. Ювілейній 1-А в смт.Первомайське Жовтневого району Миколаївської області. 10 травня 2009 року ОСОБА_5 помер. За твердженням позивачки на день смерті ОСОБА_6 заборгованість за договором кредиту становила 850 доларів США. Як вказала позивачка, вона є єдиним спадкоємцем майна померлого, про смерть якого вона ОСОБА_4 повідомила.

На думку ОСОБА_3, оскільки відповідач у передбачений положеннями ст.ст. 1281, 1282 ЦК України шестимісячний строк з дня, коли кредитору стало відомо про смерть боржника, не предявив до неї вимоги про виконання боргових зобовязань спадкодавця ОСОБА_5,то він втратив право вимоги до неї.

Посилаючись на викладене, просила визнати ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» таким, що втратив право предявлення вимоги за кредитним договором №010/01-04/08-104 від 22 серпня 2008 року до спадкоємця померлого ОСОБА_5

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Вiдповiдно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою i у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців вiд дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно вiд настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року вiд настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії може реалізувати своє субєктивне право, а не строком позовної давності.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки вiд iпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус iпотекодавця i має всі його права i несе всі його обов'язки за iпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи iпотекодавця, такий спадкоємець не несе вiдповiдальність перед iпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги iпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, якщо боржник та iпотекодавець одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобов'язань переходять обов'язки iпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.

Аналізуючи вищезазначені цивiльно-правовi норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк, в межах якого iпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 квітня 2015 р. у справі № 6-33цс15, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-31цс16 та від 2 березня 2016 року у справі № 6-1286цс15.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 22 лютого 2008 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №010/01-04/08-104 за програмою кредитування «Кредит фізичним особам за програмою кредитування приватних підприємств та малого бізнесу». Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 21 309 доларів США із зобовязанням сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 13 % річних з кінцевим строком повернення кредиту до 21 лютого 2018 року (а.с. 8-12). В забезпечення виконання вищевказаного договору кредиту 25 лютого 2008 року між між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 Відповідно до умов цього договору ОСОБА_5 передав Банку в іпотеку нежитлову будову - кафе-бар, розташований по вул. Дружби 17 в смт.Певромайське Жовтневого району Миколаївської області, а також нежитлову будову магазин разом із земельною ділянкою площею 0,0028 га, що розташовані по вул. Ювілейній 1-А в смт.Первомайське Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 13-17).

10 травня 2009 року ОСОБА_5 помер.

Як вбачається зі змісту листа Миколаївської обласної дирекції ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" за вих. № 16-1/9-300 вже 17 червня 2009 року Банком були заявлені вимоги до позивачки ОСОБА_3 про необхідність погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 (а.с. 48).

До того ж з матеріалів справи вбачається, що сторони в досудовому порядку намагались врегулювати питання щодо погашення кредитної заборгованості померлого ОСОБА_5, про що свідчить заява позивачки ОСОБА_3 до Банку від 13 липня 2009 року (а.с. 19) та протокол зустрічі позивачки та представника ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" від 25 серпня 2011 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачкою того, що ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" як кредитор спадкодавця ОСОБА_5 втратив право вимоги до неї як спадкоємиці померлого щодо стягнення його кредитної заборгованості на підставі ч.4 ст. 1281 ЦК України.

Отже, суд, вірно встановивши фактичні обставини справи, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, дав належну правову оцінку доказам і дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає безпідставними та повязаними з помилковим тлумаченням апелянтом норм закону посилання апеляційної скарги на те, що письмові вимоги ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" до позивачки щодо погашення кредитної заборгованості її померлого чоловіка не є належними вимогами у розумінні ч. 4 ст. 1281 ЦК України.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення та порушення судом норм матеріального і процесуального права не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону і не спростовують вірних висновків суду про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову..

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України , колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: