Номер провадження: 22-ц/785/419/16
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Книгиницькому О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, підтриманою представником ОСОБА_6, в інтересах ОСОБА_7 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 9 квітня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що уклала 25 грудня 2012 року з ОСОБА_4 договір позики, за яким передала в позику грошові кошти в сумі 399650,00 грн., еквівалентні по курсу НБУ на час укладення договору 50000,00 доларів США, укладення договору підтверджено, передання коштів посвідчено розпискою позичальника. 2 березня 2015 року звернулась до відповідача ОСОБА_4 з вимогою про повернення боргу. Посилаючись на неповернення коштів, позивач ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 борг за договором позики в сумі 399650,00 грн., проценти за користування коштами в сумі 273623,38 грн., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., розподілити судові витрати (а.с.2-3).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2015 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позовні вимоги в частині стягнення боргу за договором позики задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 основний борг та проценти за користування коштами в загальній сумі 693273,38 грн., у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено, стягнуто судові витрати (а.с.20-21).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_7, який не брав участі в справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 25 грудня 2012 року уклали в усній формі договір позики грошових коштів, за яким ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 399650,00 грн., еквівалентні 50000,00 доларів США. На підтвердження укладення договору позики представлено розписку позичальника ОСОБА_4 від 25 грудня 2012 року, що посвідчує передання їй позикодавцем ОСОБА_3 грошових коштів (а.с.5).

На підставі договору позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникли договірні зобов'язальні правовідносини позики грошових коштів, врегульовані статтями 1046-1053 ЦК України. Оскільки строк виконання боржником ОСОБА_4 обов'язку по поверненню позики не встановлений, то кредитор ОСОБА_3 у сенсі положень частини 2 статті 530 ЦК України вправі вимагати його виконання у будь-який час.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов висновку, зокрема, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми позики та процентів за користування коштами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7, який не брав участі в справі, щодо вирішення судом при ухваленні оскаржуваного рішення питання про його ОСОБА_7 права та обов'язки у спільному майні його ОСОБА_7 та ОСОБА_4 як подружжя безпідставні; доводи скарги висновків суду щодо договірних правовідносин позики, невиконання зобов'язання, стягнення суми позики і процентів за користування коштами з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 не спростовують.

Так, за змістом статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Отже, договір позики опосередковує відносини щодо передачі майна у власність на засадах повернення такої ж кількості майна. Сторонами договору позики є позикодавець та позичальник. При укладенні договору позики сторони мають за мету надання (отримання) фінансової послуги. Розписка є документом, що підтверджує передачу грошей позикодавцем позичальнику.

Правовідносини позики грошових коштів виникли на підставі договору, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, сторонами цього договору позики є ОСОБА_3 як позикодавець та ОСОБА_4 як позичальник, грошові кошти (суму позики) передано у власність ОСОБА_4 Що до ОСОБА_7, то він не є стороною договору позики, доказів передання грошових коштів (суми позики) у спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не надано. ОСОБА_3 не заявляє вимог до ОСОБА_7 по поверненню позики, відповідно, ОСОБА_7 не визнає за собою обов'язку повернути ОСОБА_3 суму позики, частину позики тощо.

ОСОБА_4 рішення суду не оскаржила, при цьому рішення суду надсилалось ОСОБА_4 поштою 14 липня 2015 року; представник ОСОБА_4 ОСОБА_8 за заявою від 25 вересня 2015 року ознайомилась з матеріалами справи 28 вересня 2015 року; представник ОСОБА_4 ОСОБА_8 була присутня в судовому засіданні в суді першої інстанції 7 жовтня 2015 року при розгляді заяви ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення; ознайомилась з матеріалами справи в суді апеляційної інстанції та була присутня в судових засіданнях 10 грудня 2015 року, 24 грудня 2015 року (а.с.23-25, 56, довідковий лист до справи, 63-64, 94, 95,110, 11-112, 113, 121-122, 123).

За таких обставин слід виходити з того, що ОСОБА_4 визнає виникнення договірних правовідносин позики грошових коштів між нею та ОСОБА_3, визнає передання грошових коштів (суми позики) ОСОБА_3 їй у власність, визнає власне свій обов'язок по поверненню суми позики, не заявляє про укладення договору позики в інтересах сім'ї та передачу грошових коштів у спільну сумісну власність її та ОСОБА_7 як подружжя.

Дійсно розписка від 25 грудня 2012 року містить посилання на те, що кошти в позику взято для придбання квартири АДРЕСА_1, однак дана обставина сама по собі не є підставою для скасування рішення суду за апеляційною скаргою ОСОБА_7., оскільки рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2015 року не містить висновків про передання грошових коштів у позику для придбання квартири, суд призначення суми позики не досліджував, використання суми позики не встановлював.

Договір позики грошових коштів між фізичними особами як такий не потребує зазначення цільового призначення суми позики та, відповідно, використання отриманих в позику грошових коштів за цільовим призначенням, як то передбачено кредитними правовідносинами, де стороною є банк чи інша фінансова установа. Отже, чи була квартира АДРЕСА_1, рівно як і інше майно набуті за час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за кошти, взяті ОСОБА_4 у ОСОБА_3 в позику, чи ні підлягає доведенню сторонами та встановленню судом в іншій справі, зокрема, в справі про поділ майна подружжя.

Правові підстави для ухвалення апеляційною інстанцією в порядку перегляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_7 рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, підтриману представником ОСОБА_6, в інтересах ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич