Дата документу 10.02.2016
Провадження № 2/320/770/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2016 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого: судді Дараган Л.В.
за участю секретаря: Данчук К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в м. Мелітополі Запорізької області, цивільну справу за позовом кредитної спілки «Капітал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором,
КС «Капітал» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором.
В позові зазначено, що 13 лютого 2015 року між КС «Капітал» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 134. Відповідно до умов договору відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 8000 гривень, строком на 12 місяців, з терміном погашення до 13 лютого 2016 року та відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 36 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 134 від 13 лютого 2015 року, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням ОСОБА_1. Однак, відповідачі свої зобов'язання за кредитом виконують не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту, яка до теперішнього часу не погашена. Позивач просить суд розірвати укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір № 134 від 13 лютого 2015 року та стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 6157 гривень 87 копійок і понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1218 гривень 00 копійок.
В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
В судове засідання відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти.
Як встановлено в судовому засіданні, 13 лютого 2015 року між КС «Капітал» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 134. Відповідно до умов договору відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 8000 гривень, строком на 12 місяців, з терміном погашення до 13 лютого 2016 року та відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 36 % річних.
При укладенні договору відповідач ОСОБА_1 прийняла на себе зобов'язання повернути кредит не пізніше 13 лютого 2016 року та сплачувати відсотки за користування кредитом.
Отже, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача ОСОБА_1 є повернення кредиту та сплата відсотків за користування коштами в строк, в розмірі та в валюті, які визначені в договорі.
На виконання договору позивач здійснив видачу кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 в сумі, визначеній у договорі, у повному обсязі, тим самим позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором.
За умовами п. 2.2.2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному цим договором.
Згідно п. 3.1. кредитного договору, сторони домовилися, що погашення кредиту здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною цього договору.
Згідно п. 3.2. кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику (списання відповідної суми з рахунку кредитодавця або видачі готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Згідно п. 3.3. кредитного договору, прострочення сплати кредиту та процентів згідно графіка розрахунків не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем.
Однак, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 систематично не виконувала належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ними, має прострочену заборгованість, що згідно вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язань.
Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач ОСОБА_1 станом на 30 листопада 2015 року має заборгованість 6157 гривень 87 копійок, яка складається з наступного: сума в розмірі 5333 гривні 32 копійок заборгованість по тілу кредиту; сума в розмірі 824 гривні 55 копійок заборгованість за процентами.
Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданого позивачем.
Крім того, 13 лютого 2015 року, як забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, був укладений договір поруки № 134 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 прийняв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 134 від 13 лютого 2015 року.
Згідно п.п. 2.1 2.3 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) боржником зобов'язання (обов'язків), забезпечених договором усім належним поручителю майном. У разі порушення боржником зобов'язання (обов'язку), забезпеченого порукою (договором), боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Порукою забезпечується виконання поручителем зобов'язання (обов'язку) боржника у повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів за користування кредитом згідно фіксованої процентної ставки.
Пунктом 4.2.1 договору поруки визначено, що порука надана строком на вісімнадцять місяців. Датою початку дії поруки є 13 лютого 2015 року, датою припинення поруки є 13 серпня 2016 року.
Згідно договору поруки, поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору, укладеного між кредитором і боржником.
Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, а її зобов'язання було забезпечено договором поруки, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору та договору поруки, суд приходить до висновку, що можливо розірвати кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, а також вважає необхідним суму заборгованості стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, розірвання кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 6157 гривень 87 копійок.
Відповідно до ст. 88 ЦК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1218 гривень 00 копійок підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах.
Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 536, 549, 553, 554, 610, 611, 629, 651, 1046, 1047, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 107, 208, 209, 212 215, 224 228 ЦПК України,
Позов позовом кредитної спілки «Капітал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Розірвати кредитний договір № 134 від 13 лютого 2015 року, укладений між кредитною спілкою «Капітал» та ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: