У х в а л а

іменем україни

1 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за касаційною скаргою міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 13 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» (далі - МКП «Хмельницьктеплокомуненерго») звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 з яким 30 березня 2006 року укладено договір про надання послуг з теплопостачання. Згідно пункту 1 зазначеного договору споживач зобов'язується оплачувати надані послуги за встановленими тарифами. Відповідач з 3 серпня 2010 року переобладнав квартиру для здійснення нотаріальної діяльності, проте, в порушення умов договору, здійснює оплату послуг з централізованого опалення за тарифом для населення.

З огляду на викладене, МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 18 323 грн 61 коп. за період з 1 жовтня 2012 року по 30 квітня 2015 року, а також пеню у розмірі 542 грн 18 коп., оскільки відповідач повинен проводити оплату, виходячи із розрахунку вартості послуги «Інші споживачі».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати в частині стягнення суми основного боргу та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Отже, судові рішення в частині позовних вимог про стягнення пені з ОСОБА_1 не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються (ч. 1 ст. 355 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що квартира відповідача є жилим приміщенням, яке у нежитлове приміщення в установленому законом порядку не переведено, нотаріус, що здійснює свою професійну діяльність, не є суб'єктом підприємницької діяльності, тому оплата послуг з теплопостачання в зазначеному жилому приміщенні має розраховуватися за тарифами, встановленими для населення, а не для інших споживачів.

Проте погодитись з такими висновками судів не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. 20 березня 2006 року між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з теплопостачання до вказаної квартири.

ОСОБА_1 з 3 серпня 2010 року у вищевказаній квартирі здійснює нотаріальну діяльність.

Відповідачем не заперечується, що за отримані комунальні послуги вона сплачує за тарифами, встановленими для категорії «населення».

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

За положеннями ч. 2 ст. 3 цього Закону нотаріус не може займатися підприємницькою або адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або на службі в органах місцевого самоврядування, перебувати у штаті інших юридичних осіб, входити самостійно, через представника або підставних осіб до складу правління чи інших виконавчих органів господарських організацій, кредитно-фінансових установ, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої, у вільний від роботи час.

Приміщення, яке використовує нотаріус для своєї професійної діяльності, не відноситься до житлового фонду, тому що згідно із ч. 4 ст. 4 ЖК УРСР до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 532 від 16 травня 2014 року та № 614 від 28 листопада 2014 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) МКП «Хмельницьктеплокомуненерго»встановлено тариф для потреб інших споживачів (крім населення).

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є приватним нотаріусом і використовує спірне приміщення, яке знаходиться в житловому будинку, для здійснення нотаріальної діяльності. Зазначене підтверджено актом обстеження системи централізованого опалення від 15 вересня 2015 року (а.с. 50), повідомленням головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 16 квітня 2015 року, з якого вбачається, що саме у спірній квартирі здійснює нотаріальну діяльність приватний нотаріус ОСОБА_1 (а.с. 8).

Постачання теплової енергії до вказаного приміщення відбувається за допомогою системи централізованого опалення жилого будинку. В укладеному між сторонами договорі про теплопостачання зазначено, що споживач зобов'язується оплатити енергію за встановленими тарифами, які затверджені міськими органами самоврядування.

Ураховуючи, що приватний нотаріус споживає послуги з теплопостачання не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності фактично у нежитловому приміщенні.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-43 цс 12 і від 26 вересня 2012 року № 6-72 цс 12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що суди, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України, передчасно погодились з тим, що відповідач, яка є нотаріусом та здійснює свою діяльність у квартирі, має сплачувати за послуги з теплопостачання за тарифами, встановленими для населення.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» задовольнити частково.

Рішення міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 13 листопада 2015 року в частині вирішення позовних вимог МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» про стягнення суми заборгованості за надані послуги з теплопостачання скасувати, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик