Справа № 2-з/490/458/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року 11:30 год. м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить усунути перешкоди у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом виселення із будинку, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Севастопольська, буд. 24/1, який належить на праві приватної власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», громадян, що незаконно проживають у зазначеному будинку.

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачеві та іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати право володіння майном, а саме щодо входження у квартиру, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків; право користування майном, а саме щодо проживання в квартирі і вільного доступу до неї; розпорядження майном, а саме щодо здавання квартири в оренду та/або організації її продажу; накладення арешту на зазначене майно.

В заяві позивач посилається на те, що станом на день її подачі він не має можливості користуватися квартирою, оскільки особи, що проживають в будинку, чинять перешкоди, а знаходження відповідача, на їх думку, створює загрозу завдання шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства, оскільки зазначені особи не несуть відповідальності за завдання будь-якої шкоди, на відміну від позивача.

Ухвалою судді Подзігун Г. В. від 22 січня 2016 року провадження у справі відкрито, а справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» є усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження квартирою шляхом виселення відповідача ОСОБА_1 з житлового будинку. За такого, у разі задоволення судом позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відповідач набуває обов'язку звільнити будинок. При цьому суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині є фактичним вирішенням позовних вимог, що не допускається діючим ЦПК України.

При цьому, зважаючи на те, що відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником житлового будинку по вул. Севастопольській, 24/1 у м. Миколаєві є ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а. с. 9), суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що відповідач може розпорядитися вищезазначеним будинком, що може призвести до порушення прав чи інтересів інших осіб.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття визначених Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а відтак, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом виселення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН