Номер провадження: 22-ц/785/5905/16
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Плавич Н.Д.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2013 року по справі за поданням заступника начальника другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Плахути Д.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3,-

встановила:

У жовтні 2013 року заступник начальника другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Плахута Д.В. звернувся до суду з поданням, в якому просив тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань по виконавчому листу № 2-12778/10 від 03.02.2011 року, виданому Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредит Фінанс» грошової суми у розмірі 521653,62 грн..

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2013 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України (без вилучення паспорту) до виконання ним своїх зобов'язань по виконавчому листу № 2-12778/10 від 03.02.2011 року, виданому Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредит Фінанс» грошової суми у розмірі 521653,62 грн..

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, яка оскаржена, доводи апеляційної скарги та заяви, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи подання заступника начальника другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань по виконавчому листу № 2-12778/10 від 03.02.2011 року, виданому Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредит Фінанс» грошової суми у розмірі 521653,62 грн., що є підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань перед ТОВ «Кредит Фінанс» .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межи України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов'язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. За поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби, судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у другому Київському відділі Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-12778/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 03.02.2011 року, про стягнення з ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 521653, 62грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс».

Виконавче провадження було відкрито 12.06.2012 року, що підтверджується постановою ВП № 33016990 (а.с.5).

Постановою головного державного виконавця другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 12.06.2012 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику - ОСОБА_3 (а.с.6).

Відповідно до довідки адресно-довідкового бюро ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, (а.с.8), але, як було встановлено державним виконавцем, боржник за вказаною адресою не знаходиться, місце його знаходження не відомо, про що державним виконавцем неодноразово складалися акти 12.03.2013 року та 13.08.2013 року (а.с.9-10).

Згідно довідки УПФУ у Київському районі м. Одеси боржник на обліку не перебуває, пенсію не отримує (а.с.7).

Як зазначав державний виконавець, згідно довідки ДПСУ ОСОБА_3 на податковому обліку не перебуває, інформація про відкриті рахунки в банках та інших фінансових установах відсутня. Відповідно до довідки УДАІ УМВС України в Одеській області за боржником рухомого майна не зареєстровано.

Таким чином, на даний час рішення суду боржником не виконано.

Зазначені обставини свідчать про те, що державним виконавцем були прийняті усі необхідні заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Посилання апелянта на те, що про наявність зобов'язань перед ТОВ «Кредекс Фінанс» йому не відомо, оскільки будь-яких фінансових або інших взаємовідносин з даним Товариством він не мав, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до постанови заступника начальника другого Київського ВДВС від 16.10.2013 року сторону виконавчого провадження ПАТ «Укрсиббанк» замінено на ТОВ «Кредекс Фінанс» (а.с.11), про яке до речі апелянт також не зазначає.

Колегія суддів звертає увагу, що виконавче провадження було відкрито 12.06.2012 року, тимчасово обмежено боржника у праві виїзду за кордон 25.10.2013 року, та за цей час боржником не було сплачено у рахунок погашення заборгованості жодної суми, що свідчить про ухиляння від виконання рішення суду.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження містяться власноручні пояснення ОСОБА_3, датовані 04.12.2013 роком, щодо невиконання зазначеного рішення та його намір вирішити питання про повернення заборгованості, що свідчить про його обізнаність, але до цього часу він ніяким чином це питання не вирішив.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду, тому його тимчасове обмеження виїзду за межі України є єдиним засобом впливу на боржника.

Виконання будь-якого рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ухиляння ОСОБА_3 від виконання боргових зобов'язань по виконавчому листу № 2-12778/10 від 03.02.2011 року, виданому Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредит Фінанс» грошової суми у розмірі 521653,62 грн. є підставою для його обмеження у праві виїзду за межі України.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, ухвала суду відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

Н.Д. Плавич

В.І. Сватаненко