Провадження № 2/750/601/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

при секретарі Суспо Л.Ю.,

за участі представників третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання невиконаним договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.11.2007 року,

встановив:

29 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2007 року в розмірі 23455,23 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.12.2014 року становить 353151,63 грн. заборгованість по кредиту та процентам та 9503,91 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

В ході розгляду справи представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2007 року в розмірі 24339,71 доларів США, з яких 20320,61 доларів США кредитна заборгованість, 4019,10 доларів США заборгованість по процентам та пені, яка становить 33364,79 грн., з яких 20188,20 грн. пеня за прострочення сплати процентів, 13176,59 грн. пеня за прострочення сплати кредиту.

03.12.2015 року ОСОБА_5 подав до суду зустрічну позовну заяву про визнання невиконаним ОСОБА_4 акціонерним товариством «УкрСиббанк» договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.11.2007 року.

Ухвалою суду від 03.12.2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання невиконаним договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.11.2007 року об»єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» подав заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду заяву про залишення зустрічного позову без розгляду.

Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися у встановленому законом порядку.

Представники третьої особи просили відмовити в задоволенні первісного позову, заяву про залишення зустрічного позову без розгляду підтримали.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.06.2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання невиконаним договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.11.2007 року, залишено без розгляду.

Заслухавши пояснення представників третьої особи та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №30007Р304 від 23 листопада 2007 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору.

Відповідно до п.1.1 Договору про надання споживчого кредиту №0 позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів, загальна сума яких не може перевищувати розміру суми кредиту, зазначеного в цьому пункті договору, для чого надає до банку письмову заяву (за формою згідно вимог банку), в якій зазначає бажану суму траншу (в межах загальної суми кредиту) та бажану дату його отримання. Така заява позичальника, укладена та надана згідно умов цього договору, є підставою для видачі банком траншу позичальнику.

Згідно пункту 1.5 Договору, банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № у Банку, код банку (МФО).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2,3 ст. 1068 ЦК України Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Оскільки на численні запити суду позивачем не надано кредитну справу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23.11.2007 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 та не надано доказів видачі коштів ОСОБА_5, чи сплату відповідачами коштів за вказаним кредитним договором, а відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутність доказів про передачу коштів позичальнику ОСОБА_5 є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 60 УПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Карапута