АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3384/16ц
Справа №646/9999/15ц Головуючий 1 інст. - Міндарьова М.Ю.
Категорія :стягнення боргу Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Бобровського В.В.,

суддів Кокоші В.В.,

Бровченко І.О.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 в особі представника вернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 12 грудня 2005 року , з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст..625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те що передав під розписку відповідачу 4000 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язаний був повернути запозичені кошти до 25 грудня 2008 року, які не повернув, але його додатковою розпискою продовжено строк повернення боргу до кінця 2014 року.

Зазначивши, що боржником борг не повернуто, у відповідності до курсу НБУ на 04 серпня 2015 року, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 86880 грн. еквівалентних 4000 доларів США, 35366,40 грн. інфляційних втрат, 1549, 56 грн. та 26873,29 грн. пені за несвоєчасно повернуті запозичені кошти, а також на відшкодування моральної шкоди, позивач просив стягнути 10000 грн., витрати на правову допомогу та справлення судового збору.

Ухвалою суду від 25 вересня 2015 року у якості солідарного співвідповідача за клопотанням представника позивача залучена ОСОБА_4, дружина відповідача.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 березня 2016 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на підставність і обґрунтованість позову, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, рішення районного суду просить скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, з наступного.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, таким, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Судом встановлено та не оспорюється факт укладання 12 грудня 2008 року договору позики та авторство ОСОБА_3 розписок, в тому числі повторної про повернення ним боргу до кінця 2014 року, але відмовляючи у позові, суд дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності ,який встановлено ст..257 ЦПК України в три роки з посиланням на те, що повторна розписка не містить дати її складання, а тому строк позовної давності визнав таким, що сплив 2009 грудня 2011 року.

З таким висновком суду погодитись не можна у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

За правилом ст..1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув позику, він зобов'язаний оплатити грошову суму, згідно ч.1 ст.1050 ЦК України,та відповідно до ст..625 цього Кодексу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позовна давність за ч.1 ст.256 ЦК України - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг цього строку відповідно до ч.1,5 ст.261 цього Кодексу починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення його права за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Застосовуються позовна давність, як підстава для відмови у позові судом за ст..267 ч.ч.3,4 цього Кодексу, лише за заявою сторони у справі до винесення ним рішення.

При вирішенні справи суд не звернув уваги на вказані норми права про порядок застосування позовної давності, та не врахував також, що повторна розписка ОСОБА_3 виконана особисто без зазначення дати її складання, що може свідчити про недобросовісність щодо його зобов'язань за договором, та може бути підставою за ч.1 ст.264 ЦК України для переривання перебігу позовної давності та визначення нового строку виконання договору.

З огляду на викладене, колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням трьох відсотків річних за ч.2 ст.625 ЦК України, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, щодо вимог про стягнення інфляційних втрат, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань та компенсації моральної шкоди, колегія вважає безпідставними оскільки вони не були передбачені договором позики й в цей частині рішення суду підлягає залишено без зміни, так як й в частині вимог до ОСОБА_4 , яка не є сторона у договорі.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 309 , 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 березня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 86880 грн. заборгованості за договором позики, 1549,56 грн. відсотків за невиконання зобов'язання, всього 88429,56 грн.,а також 2000 грн. витрат на правову допомогу та на справлення судового збору.

В іншій частині залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В.Бобровський

судді В.В.Кокоша

І.О.Бровченко