У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 лютого 2008 року між ним та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №SUC0AL00001943, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 11 118 дол. 12 центів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,11% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком повернення до 27 лютого 2015 року.

З урахуванням уточнених позовних вимог посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання, має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 16 460, дол. 84 центи США, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь указану суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17 червня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»заборгованість по кредитному договору № SUC0AL00001943 від 27 лютого 2008 року в розмірі 6 935 дол. 42 центи США - заборгованість за кредитом; 4 418, дол. 02 центи США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 132 дол. 44 центи США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 4 974 дол. 96 центів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 06 лютого 2014 року по 26 грудня 2014 року, а всього 16 460 дол. 84 центи США, що на дату винесення судового рішення згідно офіційного курсу Національного банку України становить 341 109 грн 10 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Судами встановлено, що 27 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №SUC0AL00001943, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 11 118 дол. 12 центів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,11% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком повернення до 27 лютого 2015 року.

З урахуванням уточнених позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму16460, дол. 84центи США.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_6 порушив взяті на себе кредитні зобов'язання, внаслідок чого утворилась спірна сума кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню з останнього у розмірі 16 460 дол. 84 центи США.

Проте, повністю з висновками суду апеляційної інстанцій погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Зазначені вимоги закону судом апеляційної інстанції враховані не були.

Судами встановлено, що спірна сума заборгованості у розмірі 16 460 дол. 84 центи США складається з 6 935 дол. 42 центи США - заборгованість зі сплати кредиту; 4 418, дол. 02 центи США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 132 дол. 44 центи США - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 4 974 дол. 96 центів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки, зокрема пені; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Вирішуючи питання про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, суди стягнули пеню в указаному розмірі у доларах США.

При цьому, суди першої та апеляційної інстанції залишили поза увагою наступні вимоги законодавства.

Відповідно до ст. 192 ЦК Українизаконним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК Українигрошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 ст. 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Таким чином, чинне законодавство не передбачає нарахування та стягнення відповідних штрафних санкцій, у зв'язку із чим пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Оскільки судом апеляційної інстанцій, у порушення вимог статей 212-214, 303, 315 ЦПК України, не враховані вказані вимоги норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвала апеляційного суду Сумської області від 17 червня 2015 року підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Сумської області від 17 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
О.В. Закропивний
С.Ф. Хопта
С.П. Штелик