РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого - судді Загороднюка В.І.,

за участю секретаря Міневич Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить забезпечити виконання рішення суду в сумі 638980 гривень та звернути стягнення на спадкове майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (Дзержинського) у м. Одесі та на квартиру АДРЕСА_2 в рахунок погашення боргу ОСОБА_3, померлої 05 червня 2013 року.

При цьому посилається на те, що 05.06.2013 року померла спадкодавець ОСОБА_3 (ОСОБА_4) ОСОБА_5 її смерті відкрилась спадщина на наступне майно, а саме: квартира АДРЕСА_3 (вул. Дзержинського ) та квартира АДРЕСА_4.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2011 р. ОСОБА_3 була визнана винною в скоєні злочину по ст.ст. 358 ч.2. 190 ч.4 КК України та їй призначено покарання. Вона ОСОБА_6 визнана потерпілою по зазначеній кримінальній справі, та на її користь з ОСОБА_3 було стягнуто матеріальні збитки у розмірі 638980 грн.

17.04.2012 року нею було отримано виконавчий лист виданий Київським районним судом м Одеси. 18.04.2012 р. Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрите виконавче провадження В-12/582/32264272 на підставі виконавчого листа 1-220/11 від 17.04.2012 р. Вона є кредитором спадкового майна на суму 638980 грн.

На час відкриття спадщини за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська (вул. Дзержинського). буд. 35. кв.5, - спільно із спадкодавцем постійно однією сімєю проживали чоловік спадкодавця ОСОБА_2 та син спадкодавця - ОСОБА_4, які є спадкоємцями.

Відповідно заяви в Першу одеську державну нотаріальну контору від 06.11.2013 року, яка подана від ОСОБА_4 він відмовляється від прийняття спадщини за заповітом від 23.05.2006 р.

04.12.2013 року вона пред'явила свої вимоги до спадкоємців спадкодавця через Першу одеську державну нотаріальну контору. В заяві ОСОБА_2 від 04.12.2013 року, яка подана до Першої одеської державної нотаріальної контори, вказано, що нотаріус Першої одеської державної нотаріальної контори ознайомив його з претензією.

Згідно листа Першої одеської державної нотаріальної контори від 05.12.2013 року вих. № 2758/02-14 вбачається, що чоловік померлої ОСОБА_3 був повідомлений про необхідність звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. В звязку з викладеним вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити.

Представник позивачки в судове засідання не зявився, надав суду заяву, про те, що просить розглянути справу за його відсутністю, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Вироком Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2011 року, який набрав законної сили, було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 638980 (шістсот тридцять вісім тисяч девятсот вісімдесят) гривень.

04.06.2013 року ОСОБА_3 померла, про що було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_7 І-ЖД № 340022, актовий запис № 5595 від 05.06.2013 року.

ОСОБА_5 смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_5.

За життя, а саме 23.05.2006 року, ОСОБА_3 залишила заповіт, яким заповіла усе належне їй на день смерті майно на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 6591.

06.11.2013 року ОСОБА_4 звернувся в Першу одеську державну нотаріальну контору з заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 04.06.2013 року.

Згідно довідок КП ЖКС „Порто-Франківський, дільниця № 11, з 19.09.2007 року по 04.06.2013 року, тобто по день смерті, ОСОБА_3 була зареєстрована та постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2. Окрім неї у зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які зазначені як піднаймачі, а також ОСОБА_4, син померлої, та ОСОБА_2 чоловік померлої.

Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб від 11.07.2012 року, Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 07.04.2004 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_13, про що зроблений відповідний актовий запис № 153. Внаслідок укладення шлюбу ОСОБА_13 змінила прізвище з „Москаленко на „Прокоп'єва.

04.12.2013 року ОСОБА_1 зверталась до Першої одеської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, відповідно до якої заявляє вимоги до спадкового майна, належного ОСОБА_3, розташованого за адресами: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7.

04.12.2013 року ОСОБА_2 звернувся до Першої одеської державної нотаріальної контори з заявою, якою відмовився від надання згоди на опис майна, що знаходиться у квартирі АДРЕСА_8 , оскільки в квартирі не має його особистих речей та речей і майна належних померлій 04.06.2013 р. ОСОБА_3 З липня 2013 р. квартира захоплена невідомими особами, доступу та ключів від неї не має. Про квартиру АДРЕСА_2 йому відомо не було, доступу та ключів від неї також не має.

Але про свої наміри прийняття спадщини або відмови про прийняття матеріали спадкової справи не містять.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_4, за заповітом, та чоловік ОСОБА_2, за законом. Враховуючи відмову від прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом, яка була подана нотаріусу у передбачений законом строк, спадкоємцем до майна померлої залишається її чоловік, який фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном.

Згідно ч. 1 ст. 1218, ст. 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість та доведеність позовних вимог, оскільки вироком суду, який набрав законної сили, встановлено наявність грошового зобов'язання ОСОБА_3 перед позивачкою, але невиконання цього зобов'язання безпосередньо пов'язано з неприйняттям спадщини відповідачем, що порушує права позивачки, які підлягають судовому захисту.

Крім того у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3654 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 1218, 1231, 1261, 1268, 1270, 1273, 1281 ЦК України, ст.ст. 88, 213 -215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_5, які належать ОСОБА_3, померлій 04.06.2013 року, у межах стягнутих з неї коштів за вироком Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2011 року у розмірі 638980 (шістсот тридцять вісім тисяч девятсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривень.

Рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, якій не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

02 лютого 2016 року