Справа № 640/2517/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2016 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист порушених прав споживача, визнання правочинів недійсними та стягнення грошової суми, -

ВСТАНОВИВ:

Заявником ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просить забезпечити позов шляхом заборони ПАТ «ОТП Банк» нараховувати їй пеню, відсотки, штрафні санкції за кредитним договором № ML 702/229/2006 від 26.12.2006 року та додатковим договором №1 від 22.04.2009 року до нього, укладеними між позивачем та відповідачем та накласти арешт на грошові кошти ПАТ «ОТП Банк» в межах позовних вимог у розмірі 55 120,00 грн. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що відповідач має ризик визнання себе неплатоспроможним, що в подальшому може призвести до неможливості виконання рішення суду в частині стягнення зайво сплачених заявником коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд заяв про забезпечення позову» передбачено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до цього ж п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено про те, що згідно пункту 1 частини 1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. На підставі цього пункту з метою забезпечення виконання судового рішення в майбутньому можна накласти арешт також на випущені у будь-якій формі акції, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, оскільки такий арешт не зупиняє та не обмежує інші права учасників товариства, у тому числі право на участь в управлінні останнім, на одержання інформації про його діяльність і дивідендів.

Заявником не надано жодних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду,

необґрунтовано необхідність застосування саме двох видів забезпечення позову. Крім того, заявник не є власником грошових коштів у розмірі 55 120,00 грн., які знаходяться на рахунках відповідача - банку. Також, суд вважає дане клопотання передчасним, оскільки даний кредитний договір та іпотечний договір судом не визнані недійсними та відповідач не є неплатоспроможним на даний час.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є передчасною та необґрунтованою, у звязку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист порушених прав споживача, визнання правочинів недійсними та стягнення грошової суми - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя -