УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Мукачево Справа №303/3504/16-ц

2/303/1738/16

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

ОСОБА_1, розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_3 центральної районної лікарні

третя особа: головний лікар ОСОБА_3 центральної районної лікарні Луп»як ОСОБА_4

про: 1) визнання протиправним та скасування наказу від 04 травня 2016 року №800-02;

2) поновлення на рівнозначній посаді завідувача пологового відділення №1 ОСОБА_3 ЦРЛ;

3) стягнення середнього заробітку прогулу;

4) стягнення 50000 грн. моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття провадження у справі суд виходить з того, що згідно з вимогами статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (частина пята) передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до роз'яснень, які викладені у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (надалі - Постанова) сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статті 207 ЦПК).

Згідно з п. 13 вказаної Постанови, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою,

судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

На підставі п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору позивачів - за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Фактичний аналіз змісту позову ОСОБА_2 свідчить про наявність у ньому як вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 04 травня 2016 року №800-02, поновлення на роботі на рівнозначній посаді завідувача пологового відділення №1 ОСОБА_3 ЦРЛ, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Отже, вимога (4) за предметом позову не стосується поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, так як позивач просить стягнути вищевказану шкоду, завдану неправомірними діями, після винесення оспорюваного наказу.

Таким чином, за розгляд вказаної вимоги має бути сплачений судовий збір у розмірі визначеному п. 5 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, на на р/р 0003, отримувач Державний бюджет м. Мукачево, код за , банк отримувача ГУДКСУ у Закарпатській області, код банку отримувача 812016, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу - судовий збір).

Крім того, згідно з розясненнями, які містяться п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями її заподіяно позивачеві, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

При недотриманні позивачем зазначених вимог настають відповідні процесуальні наслідки.

Всупереч вищевказаному, позивачем не викладено обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо тривалості моральних страждань, розрахунків, з яких виходила позивач, визначаючи розмір шкоди.

Не долучила до матеріалів позовної заяви позивач також і документу, що посвідчує її особу.

Статтею 119 Цивільного процесуального кодексу України (пункти 5 та 6 частини другої) передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Поряд з цим, при поданні позовної заяви, позивачем не зазначено конкретної суми коштів, яку вона просить стягнути з відповідача за час вимушеного прогулу, з поданням відповідного розрахунку стягуваної суми та вихідних даних (фактичні виплати за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи), які повинні братися за основу для можливості визначити відповідну суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ст. 27 Закону України «Про оплату праці», Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100).

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 121 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною другою ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость