10.06.2016 Справа № 380/472/16-ц
Провадження по справі № 2/380/200/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів згідно позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначив, що 15.08.2015 року відповідач взяв у нього в борг 1 700 гривень зі строком повернення до 15.02.2016 року, про що була складена розписка. Відповідач взятого на себе зобов'язання не виконав, на неодноразові звернення позивача борг не повертає, а тому позивач просить в судовому порядку стягнути з нього борг в сумі 1700 гривень та судові витрати сплачені при зверненні до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності і задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, виходячи із наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 15.08.2015 року відповідач позичив у позивача гроші в сумі 1700, які зобов'язувався повернути до 15.02.2016 року, про що написав відповідну розписку (а.с.-5,22). Відповідач взятого на себе зобов'язання не виконує, на неодноразові звернення позивача борг не повертає, а тому позивач просить в судовому порядку стягнути з нього даний борг.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання за договором позики .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до роз'яснень, викладених у Правовому висновку Верховного Суду України про стягнення боргу за договором позики від 18 вересня 2013 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і, залежно, від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Враховуючи вищевикладене обґрунтування, суд вважає, що позов обґрунтований, базується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.10,60,208,209,212-215,294 ЦПК України, ст.ст.207,1046,1049 Цивільного Кодексу України, суд ,-

В И РІ ШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів згідно позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_2 борг в сумі 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_2 551 (п'ятсот п'ятдесят одну ) гривню 20 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. П. Косович