Справа № 265/3323/16-ц
Провадження № 2-о/265/275/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлов Д. О.,

при секретарі Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі, 06 листопада 2015 року, батьками якого є заявник та ОСОБА_2, для надання йому права зареєструвати цей факт. Обґрунтовуючи подану заяву, заявник посилався на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. 06 листопада 2015 року у неї із жінкою народилась дитина жіночої статі, факт чого був зареєстрований 06 листопада 2015 року КЛПУ «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне обєднання». З метою реєстрації народження доньки він звернувся до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Натомість 07 червня 2016 року він отримав відмову на тій підставі, що місто реєстрації дитині знаходилося поза реєстрами ДРАЦС, тобто на тимчасово окупованій території України. Для захисту прав малолітньої дитини він вимушений звернутись до суду для встановлення факту її народження 06 листопада 2015 року. Таким чином просив суд встановити факт народження дитини жіночої статі, 06 листопада 2015 року, батьками якого є він та ОСОБА_2, з наданням їйому права зареєструвати цей факт.

У судове засідання заявник не зявився, надавши суду заяву з проханням повністю задовольнити заявлені ним вимоги та розглянути справу в його відсутність.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити вказаний спір без участі представника Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області.

Дослідивши надані докази по справі, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

З медичного свідоцтва про народження № 503, виданого КЛПУ «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне обєднання» 06 листопада 2015 року, вбачається, що 06 листопада 2015 року об 14 годині 00 хвилин даною медичною установою зареєстровано народження живої дитини, дівчинки, матірю якої є ОСОБА_2.

На підставі копії свідоцтва про народження, виданого 18 листопада 2015 року Макіївським міським відділом запису актів цивільного стану Державної ОСОБА_3 Міністерства юстиції, актовий запис № 599 від 18 листопада 2015 року, вбачається, що ОСОБА_4 народилась 06 листопада 2016 року, батьками якої зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1173 від 22 жовтня 2011 року, за яким вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились 22 жовтня 2011 року.

Листом керівника Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 від 07 червня 2016 року № 187/4.4-04-26 заявнику відмовлено у державній реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої ОСОБА_2 на підставі наданого заявницею медичного свідоцтва про народження. Відмова обґрунтована тим, що документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На підставі «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, місто Луганськ входить до вказаного переліку.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Враховуючи, що фактично отримати документи на території міста Донецька Донецької області щодо народження дитини ОСОБА_1 не має змогу, а дитина народжувалась та реєструвалась на території, яка непідконтрольна Україні на тепер, то єдиним способом захисту прав заявника є судовий захист шляхом встановлення факту народження дитини в певний час.

Оскільки згідно наданих заявником копій документів, що встановлюють особи заявника та його жінки, вбачається, що вони до початку антитерористичної операції були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, де було у порушення діючого законодавства України зареєстровано згодом народження їх дитини, та враховуючи, що існують усі підстави для визнання такими, що мали місце факти, які зазначені у медичному свідоцтві про народження № 503 виданого 06 листопада 2015 року КЛПУ «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне обєднання», то суд вважає доведеним заявником, що 06 листопада 2015 року у місті Донецьк Донецької області народилась дитина жіночої статі, батьками якого є подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

На підставі переліченого заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з метою отримання заявником права зареєструвати народження дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. ст. 256, 259 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, - задовольнити.

Встановити факт того, що 06 листопада 2015 року у місті Донецьк Донецької області народилась дитина жіночої статі, батьком якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 10дений строк з дня отримання копії рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя_________________