Провадження № 2/201/2868/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ходаківського М.П.,

за участі: секретаря судового засідання Максимової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідач є батьком її малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки відповідач допомоги на утримання дитини не надає, просила суд стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, а також в уточненому позові просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину у розмірі 500 гривень.

Позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 32).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 знаходяться у шлюбі зареєстрованому 15 лютого 1991 року Кіровським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 95. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а розмір щомісячних аліментів визначається судом і в жодному разі не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються починаючи від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших утриманців, стан здоров'я та матеріальне становище дитини.

Згідно із ст. ст. 183, 184 СК України аліменти присуджуються, як правило, у частці від доходу батьків, проте якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити їхній розмір у твердій сумі.

Частиною 1 статті 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, брати участь у додаткових витратах зобов'язані обидва з батьків, незалежно від того з ким з них проживає дитина, оскільки Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав й обов'язків батьків.

Ураховуючи, що малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином відповідача, а отже останній зобов'язаний брати участь в її утриманні, суд оцінює позовні вимоги про стягнення аліментів як такі, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачка ставить питання про стягнення додаткових витрат на сина з відповідача. Але враховуючи відсутність документального підтвердження сплати позивачем коштів на додаткові витрати на дитину та будь-якого обгрунтування їх розміру і підтвердження цього розміру відповідними доказами, а також виходячи з принципу рівності обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача лише в частині стягнення аліментів.

Оскільки позивач від сплати судового збору звільнена, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача в доход держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 180-183, ч. 1 ст. 191 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання його малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття, у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1, починаючи стягнення з дня подання позову, а саме з 12 вересня 2016 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволені заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку, при цьому строк апеляційного оскарження відраховується з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.П.Ходаківський