Справа № 510/1084/16-ц Р І Ш Е Н Н Я
13.12.2016 року Ренійський районний суд Одеської області
У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,
при секретарі - Івановій Н.С.
розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -
Відповідачі у судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог.
Позивачка та її представник у судове засідання не зявились, представник направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та полягають на їх задовольнити.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.
Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Під час життя, ОСОБА_4 не залишив заповідальне розпорядження, спадкоємцями першої черги, після його смерті, є позивачка та його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності.
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, чоловік позивачки, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті не склав заповіт, тому спадкоємство здійснюється за законом.
Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які є спадкоємцями першої черги, фактично прийняли спадщину шляхом фактичного проживання із спадкодавцем на момент смерті, однак ОСОБА_2 на спадщину не претендує, відмовляється від її прийняття та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Відповідачка ОСОБА_3, яка є також спадкоємцем першої черги, із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством шести місячний строк не звернулась, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину не прийняла, оскільки на момент відкриття спадщини постійно не проживала разом із спадкодавцем, крім того не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою ОСОБА_1.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством 6-ти місячний строк позивачка не зверталась, однак на день смерті проживала разом із спадкодавцем, тобто прийняла спадщину фактично. Відмову від спадщини не заявляла.
Пізніше позивачка звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що на спадкове майно відсутні оригінали правовстановлюючих документів.
Таким чином, позивачка прийняла спадщину, однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від неї.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_1
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами № 7 по вул. Рибацька, с. Долинське, Ренійського району, Одеської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя К.В. Сорокін