ухвала

іменем україни

08 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренко А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 1/8 частини квартири АДРЕСА_1. Інші 1/4 частини вказаної квартири належить ОСОБА_6, а 5/8 частини - ОСОБА_5 Віконні рами у зазначеній квартирі стали непридатними для їх використання, спричиняють потрапляння зовнішнього повітря та атмосферних опадів до квартири. З метою усунення ризику затоплення квартир, які знаходяться поверхом нижче, руйнування в них підлоги та стелі, несучих стін, а також збереження цілісності спільної з відповідачами квартири, позивачем за власний рахунок було замінено непридатні до використання дерев'яні вікна на металопластикові. Посилаючись на викладене, а також на те, що співвласники нерухомого майна зобов'язані брати участь у витратах на утримання спільної квартири, позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_4 витрати, понесені на утримання спільного майна, згідно з розміром їхніх часток у квартирі, а саме: з ОСОБА_5 - 4 861 грн 88 коп., а з ОСОБА_6 - 1 944 грн 75 коп.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 02 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення по суті, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Неповнолітній ОСОБА_4 належить 1/8 частини вказаної квартири на підставі договору дарування від 06 березня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 657.

1/4 частини зазначеної квартири належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКМ № 908611 від 05 липня 2008 року, виданого Другою херсонською державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_6 належить 5/8 частини квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності від 02 червня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 360 (а. с. 5-9).

Також встановлено, що актом огляду стану квартири АДРЕСА_1, від 10 серпня 2015 року, складеного комісією об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоностудентська 32-В», встановлено необхідність першочергової заміни старого дерев'яного вікна у маленькій кімнаті спільної квартири та балконного блоку в залі як непридатних до використання, та подальшої заміни балконного дверного блоку в спальні (а. с. 11).

11 серпня 2015 року між ОСОБА_3, який діяв в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4, та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 було укладено договір на виготовлення та монтаж металопластикових вікон у вищевказаній квартирі загальною вартістю 7 779 грн.

19 серпня 2015 року між ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 складено акт прийому-здачі виконаних робіт з доставки та монтажу вікон (а. с. 22-25).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не доведено необхідність заміни вікон у спільній квартирі та не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо понесення ним витрат на заміну вікон, також не отримано згоди інших співвласників квартири на заміну вікон.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна з огляду на таке.

За змістом ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 355 ЦК Українимайно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Частиною 1 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно зі ст. 360 ЦК Україниспіввласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Таким чином, вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 212, 213, 303, 315 ЦПК України зазначених норм закону до уваги не взяли, фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановили, зокрема, дійшовши висновку про недоведеність позивачем необхідності проведення ремонту та понесення ним витрат, не надали належної оцінки наявним у матеріалах справи товарним чекам від 11, 12 та 20 серпня 2015 року про сплату ОСОБА_3 коштів за доставку та монтаж вікон та акта про необхідність заміни вікон як непридатних до використання; не врахували, що співвласники, які зареєстровані та проживають разом з позивачем, зобов'язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а позивач самостійно провів поточний ремонт квартири у вигляді заміни вікон та відповідачі не брали участі в утриманні спільного майна.

Поза увагою суду також залишилося те, що відповідач ОСОБА_6 визнала позов у повному обсязі та проти його задоволення не заперечувала.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак