Провадження № 22-ц/780/32/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 26 19.05.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Лащенка В.Д.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та ОСОБА_3 із жовтня 2002 року існували договірні відносини, відповідно до яких відповідачу неодноразово надавав у борг грошові кошти. Кошти не були вчасно повернуті. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 10 липня 2013 року позов було задоволено частково, із ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто 64195 грн. 66 коп. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 22 жовтня 2013 року було відкрите виконавче провадження про примусове виконання виданого Броварським міськрайонним судом Київської області виконавчого листа № 2/361/437/13. В той же час відповідач ОСОБА_3 на виконання судового рішення лише 19 травня 2014 року перерахувала через виконавчу службу на користь позивача присуджені грошові кошти.

Просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошову суму боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення невиконання судового рішення за період з 10 липня 2013 року по 18 травня 2014 року в розмірі 2 070 грн. 75 коп., 3% річних в сумі 1 646 грн. 23 коп., а також курсову різницю у вартості іноземної валюти в сумі - 42 801 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за несвоєчасне виконання зобов'язань за період із 22 жовтня 2013 року по 18 травня 2014 року стягнуто інфляційні нарахування в сумі 7 189 грн. 91 коп., три проценти річних в сумі 1 102 грн. 76 коп., на відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн. та судові витрати в сумі 116 грн. 49 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції змінити і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції неправомірно стягнуті з відповідача кошти за невиконання грошових зобов'язань, починаючи лише з часу відкриття виконавчого провадження, в той час як такі кошти мали б стягуватися, починаючи із вступу в силу рішення суду про їх стягнення. Крім того, вважає, що встановлений судом розмір відшкодування спричиненої йому моральної шкоди не відповідає дійсним обставинам. Також зазначає, що суд незаконно відмовив у задоволенні вимоги про стягнення курсової різниці суми заборгованості за час невиконання рішення суду.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за несвоєчасне виконання зобов'язань за період з 11 липня 2013 року по 18 травня 2014 року включно інфляційні нарахування в розмірі 4 301 грн. 11 коп., три проценти річних в сумі 1646 грн. 22 коп. та судові витрати в розмірі 66 грн. 86 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року задоволена частково касаційна скарга ОСОБА_2, рішення апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року в частині вирішення позову про стягнення грошових коштів за несвоєчасне виконання зобов'язання скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до апеляційного суду Київської області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає не в повній мірі.

При новому апеляційному розгляді встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 10 липня 2013 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 64195 грн. 66 коп. В той же час зазначена заборгованість була погашена лише 19 травня 2014 року.

09 жовтня 2013 року на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 22 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2/361/437/13, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі - 64 195 грн. 66 коп. (а.с.13).

19 травня 2014 року ОСОБА_3 перерахувала на рахунок виконавчої служби - 64 196 грн. 00 коп. (а.с.54). Виконавчою службою перераховано грошові кошти ОСОБА_2 - 16 червня 2014 року (а.с.53).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка після ухвалення судового рішення про стягнення боргу не виконала свого зобов'язання щодо повернення повної суми боргу, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України. Суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача процентів за користування позикою, інфляційних втрат.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав:

Згідно із розясненнями наданими в п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" інфляційне нарахування можливе на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч.2 ст 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке

Відмовляючи в задоволені позову в частині стягнення курсової різниці суд першої інстанції виходив із того, що сума боргу судом визначена у національній грошовій одиниці - гривні, права кредитора у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду захищаються шляхом стягнення інфляційних витрат.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення курсової різниці.

Оскільки ОСОБА_3 отримала в борг кошти не у національній валюті, а в доларах США, рішення суду в частині стягнення інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою з обслуговування кредиту не ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що офіційний курс валюти визначається на день платежу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Виходячи із того, що на час виконання рішення і сплати гривневого еквівалента отриманих відповідачем доларів США курс цієї валюти зріс, то право позивача на отримання еквівалентної переданим доларам США суми порушене і для його відновлення останній мусить зробити витрати, які є збитками в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 22 ЦК України.

Враховуючи розмір коштів в сумі 63896, 50 грн.співвідношення гривні до долара США на момент постановлення рішення та на момент виконання вказаного рішення ОСОБА_3 курсова різниця становить: 8400 доларів США * 11,79 = 98700 на момент виконання рішення суду та 8400 доларів США * 7,99 = 67116 грн. на момент постановлення рішення 8400 дол США * 11,75 = 98700 грн. 3000 доларів США *11,75= 35250 грн ( заборгованість на момент звернення до суду), а всього 98700 грн. +35250 грн.+5500 грн.+4064 грн. 50 коп.= 143514,50 коп. Враховуючи повернену частину боргу сума що підлягає до стягнення по курсу долара станом на 18 травня 2014 року становить 106760 грн. курсова різниця на на день звернення до суду становить 106760 грн. 50 коп - 63896, 50 коп. = 42801 грн.

Оскільки рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального, висновки суду не повністю відповідають обставинам справи його необхідно скасувати в частині вирішення позову про стягнення інфляційний втрат стягнення курсової різниці та ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року в частині вирішення позову про стягнення грошових коштів за несвоєчасне виконання зобов'язань скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення коштів за несвоєчасне виконання зобов'язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за несвоєчасне виконання зобов'язання за період з 11 листопада 2013 року по 18 травня 2014 року збитки в сумі 42801 грн. ( сорок дві тисячі вісімсот одна гривня).

В іншій частині позову про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: