У Х В А Л А

17 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 клопотання Акціонерного товариства Управляюча компанія Біохімічного холдингу Оргхім до Приватного акціонерного товариства Росава про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03.07.2015 року по справі №197/2014,-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство Управляюча компанія Біохімічного холдингу Оргхім звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03 липня 2015 року по справі № 197/2014. В своєму клопотанні заявник посилався на те, що 22 вересня 2014 року Акціонерне товариство "Управляюча компанія Біохімічного холдингу «Оргхім» звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Росава» про стягнення заборгованості у сумі 90 315,92 доларів США. Заявник звернувся до вищевказаного арбітражного суду на підставі укладеного між заявником та відповідачем контракту № Д 129/0710 від 28.07.2010 року, пункт 9.2 якого передбачає, що спори та розбіжності за цим договором повинні бути розглянуті арбітражним судом. 03 липня 2015 року арбітражним судом було постановлено рішення, відповідно до якого арбітражний суд прийняв рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства Росава на користь Акціонерного товариства Управляюча компанія Біохімічного холдингу Оргхім суму основного боргу у розмірі 83 087,53 доларів США та витрати по сплаті арбітражного збору у розмірі 9 410,33 доларів США. Вимоги заявника про стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 7 228,39 доларів США залишені без розгляду. Загальна сума грошових коштів, яка підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства Росава складає 92 497,86 доларів США. До моменту подання цього клопотання Приватне акціонерне товариство Росава не виконало рішення арбітражного суду ні повністю, ні частково. Заявник просив визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03 липня 2015 року по справі № 197/2014 за позовом Акціонерного товариства "Управляюча компанія Біохімічного холдингу Оргхім (основний державний реєстраційний номер 327) до Приватного акціонерного товариства «Росава» (ідентифікаційний код юридичної особи 30253385) про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Росава» (ідентифікаційний код юридичної особи 30253385), на користь Акціонерного товариства Управляюча компанія Біохімічного холдингу "Оргхім (основний державний реєстраційний номер 327) основної суми заборгованості у розмірі 83 087,53 доларів США та витрат по сплаті арбітражного збору у розмірі 9 410,33 доларів США; видати виконавчий лист про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Росава» (ідентифікаційний код юридичної особи 30253385) на користь Акціонерного товариства Управляюча компанія Біохімічного холдингу "Оргхім" (основний державний реєстраційний номер 327) основної суми заборгованості у розмірі 83 087,53 доларів США та витрат по сплаті арбітражного збору у розмірі 9 410,33 доларів США; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Росава» (ідентифікаційний код юридичної особи 30253385), на користь Акціонерного товариства Управляюча компанія Біохімічного холдингу Оргхім (основний державний реєстраційний номер 127) судові витрати.

У судовому засіданні представник Акціонерного товариства Управляюча компанія Біохімічного холдингу «Оргхім» ОСОБА_2 підтримав вказане клопотання.

Представник Приватного акціонерного товариства «Росава» ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що ПрАТ Росава не було належним чином повідомлене про обрання (призначення) третейських суддів-арбітрів, які повинні були розглядати вказану справу, а також ОСОБА_3 посилалася на те, що ПрАТ Росава звернулося до Арбітражного суду м. Москва із заявою про зупинення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03.07.2015 року по справі №197/2014 до моменту звернення з клопотанням про його відміну, оскільки ПрАТ Росава має намір звернутися до Арбітражного суду м. Москви з клопотанням про скасування вказаного рішення з тих підстав, що ПрАТ Росава не було належним чином повідомлене про обрання (призначення) третейських суддів-арбітрів.

Розглянувши подані документи та вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що клопотання Акціонерного товариства Управляюча компанія Біохімічного холдингу «Оргхім» підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 28.07.2010 року між ЗАТ «Торговий дім «Оргхім» та ЗАТ «Росава» було укладено Контракт №Д 129/0710.

У розділі 9 Контракту сторони визначили, що всі спори і розбіжності, які можуть виникнути із даного контракта або з його приводу, будуть по можливості вирішуватися шляхом переговорів між сторонами. В разі, якщо сторони не прийдуть до погодження, спір буде розглядатися в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-Промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації (м. Москва) у відповідності з його регламентом, із застосуванням матеріального права Росії. Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду являється остаточним і обов»язковим для обох сторін.

22 вересня 2014 року Акціонерне товариство "Управляюча компанія Біохімічного холдингу «Оргхім» звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Росава» про стягнення заборгованості у сумі 90 315,92 доларів США.

03 липня 2015 року по справі №197/2014 Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації було постановлено рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства Росава на користь Акціонерного товариства Управляюча компанія Біохімічного холдингу Оргхім суму основного бор гу у розмірі 83 087,53 доларів США та витрати по сплаті арбітражного збору у розмірі 9 410,33 доларів США, а вимоги заявника про стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 7 228,39 доларів США залишені без розгляду.

В судовому засіданні встановлено, що Приватне акціонерне товариство Росава не виконало вищевказане рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03.07.2015 року по справі №197/2014.

Рішення МКАС набрало законної сили з моменту його ухвалення, тобто з 03.07. 2015 року (а.с. 18-36). Наведене передбачено в параграфі 44 Регламента Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації та ст. 32 Закону ОСОБА_1 Федерації Про міжнародний камерційний арбітраж.

При вирішенні вказаного клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно до ст. 391 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно зі статтею 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею ІІІ Конвенції про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень, прийнятої 10 червня 1958 року в м. Нью-Йорку, ратифікованої Україною 10 жовтня 1960 року, яка вступила в силу для України 8 січня 1961 року (далі - Нью-Йоркська конвенція) передбачено, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення обов'язковими та приводить їх до виконання відповідно до процесуальних норм тієї території, де запитується визнання та приведення до виконання цих рішень, на умовах, викладених у цій Конвенції.

Згідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про міжнародний комерційний арбітраж, арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Вичерпний перелік підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені у статті V Нью-Йоркської Конвенції, а також у статті 36 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Так у ч.1 статті V Нью-Йоркської Конвенції, вказано, що у визнанні та приведення до виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно направлено, тільки якщо ця сторона подасть компетентній владі за місцем, де порушене клопотання про визнання і приведення до виконання, докази того, що: а) сторони в угоді, зазначеній у статті II, були по застосовуваному до них закону в будь-якій мірі недієздатні або ця арбітражна угода є недійсною за законом, якому сторони цю Угоду підпорядкували, а за відсутності такої вказівки, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або с) вказане рішення винесено щодо спору, не передбаченого або не підпадає під умови арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) складу арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такого, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено виконанням компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон який застосовується. А в ч. 2 статті V Нью-Йоркської Конвенції, зазначено, що у визнанні та приведення до виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якої порушено клопотання про визнання і приведення у виконання, знайде, що: а) об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї Країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечить публічному порядку цієї країни.

Відповідно до ч.1 ст. 36 статті 36 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або

виконання, доказ того, що: - одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7,

була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або - сторону, проти якої винесено рішення, не було належним

чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або - рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте,

якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або - склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або - рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: - об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду

за законодавством України; або - визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до ч.6 ст.395 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Згідно з ч.1 ст.396 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, то ч.2 ст.396 ЦПК України передбачено підстави, за наявності яких у задоволенні клопотання може бути відмовлено.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 12 постанови від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», розглядаючи клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів), суд розглядає його в межах заявленого клопотання і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті.

Клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду яке подане до суду, за формою та змістом відповідає вимогам, встановленим Нью-Йоркською конвенцією прийнятою 10 червня 1958 року, ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж, ст. 394 ЦПК України

Судом не встановлено жодних підстав, зазначених: в статті V Нью-Йоркської Конвенції, в ст. 36 Закону України Про міжнародний комерційний арбітраж, в ст. 396 ЦПК України для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

З урахуванням викладеного та на підставі наданих у справі доказів, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Суд не приймає до уваги твердження представника ПрАТ Росава про те, що останнє не було належним чином повідомлене про обрання (призначення) третейських суддів- арбітрів, які повинні були розглядати вказану справу.

Так згідно з Нью-Йоркською конвенцією (п. «b» ч.1 ст.5) у клопотанні про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень може бути відмовлено з мотивів неповідомлення про призначення арбітра за умови, що боржник, який звернувся з проханням про таку відмову, подав докази того, що йому належним чином не було повідомлено про призначення арбітра. При з'ясуванні того, чи було зазначене повідомлення здійснено належним чином, суд має виходити з відповідних процедур, які були визначені сторонами в арбітражні угоді чи в арбітражному застереженні або на застосування яких вони при цьому погодились.

Таким чином, згідно до положень Нью-Йоркської конвенції, обов'язок доказування про неналежне повідомлення щодо призначення арбітра покладається на боржника, у даному випадку ПрАТ Росава. Аналогічні положення також передбачені і у п. 1 ч. 1 ст. 36 Закону України Про міжнародний комерційний арбітраж.

Представник ПрАТ Росава не надала суду доказів неналежного повідомлення ПрАТ Росава про призначення арбітра на час розгляду справи, та не клопотала про їх витребування з іноземного суду. В той же час, представником ПрАТ Росава у суді не заперечувалася та обставина, що ПрАТ «Росава належним чином повідомлялось про розгляд справи в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово - промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації.

Із копії рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03.07.2015 року вбачається, що позовні матеріали були направлені відповідачу (лист №1800-197/3467 від 27.10.2014 року), були отримані останнім 05.12.2014 року, що підтверджується квитанцією ФГУП Пошта Росії. Повторно позовні матеріали були направлені відповідачу 18.12.2014 р. (лист №1800-197/4124) і доставлені відповідачу 23.12.2014 року, що підтверджується повідомленням курєрської служби.

З копії супровідного листа Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації №1800-197/4124 від 18.12.2014 року вбачається, що ПрАТ Росава повторно були направлені копії позовної заяви та прикладених до неї документів по вищевказаній справі. В листі вказано, що у відповідності до п. 5 параграфа 17 Регламента МКАС в строк не більше 15 днів з дати отримання копії позовної заяви відповідач повинен повідомити імена і прізвища вибраних ним арбітра і запасного арбітра або заявити прохання про те, щоб арбітр і запасний арбітр за нього були призначені МКАС. В разі, якщо протягом 15-днів з дати отримання позовних матеріалів не будуть повідомлені імена і прізвища вибраних арбітра і запасного арбітра, арбітр і запасний арбітри будуть призначені за ПрАТ Росава згідно п. 6 параграфа 17 Регламента МКАС, в додатку зазначені позовні матеріали. Згідно до поштового відстеження від 27.01.2015 року матеріали справи від МКАС були отримані ПрАТ Росава 23.12.2014 року. Копію вказаного супровідного листа та копію поштового відстеження надав суду представник АТ Управляюча компанія Біохімічного холдингу Оргхім. Представник ПрАТ Росава в суді підтвердила, що 23.12.2014 року ПрАТ Росава були отримані позовні матеріали, які були направлені МКАС.

Із копії рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03.07.2015 року також вбачається, що позивач в позовній заяві вибрав арбітром ОСОБА_4 і запасним арбітром ОСОБА_5 зі сторони відповідача арбітром призначений ОСОБА_6, запасним арбітром ОСОБА_7 Головою складу арбітража призначений ОСОБА_8, запасним головою складу арбітража ОСОБА_9

Суд вважає, що вищенаведене спростовує твердження представника ПрАТ Росава про неналежне повідомлення ПрАТ Росава про те, що ПрАТ Росава не було належним чином повідомлене про призначення арбітрів, які повинні були розглядати вказану справу.

Суд не приймає до уваги посилання представника ПрАТ Росава про те, що ПрАТ Росава звернулося до Арбітражного суду м. Москва із заявою про зупинення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03.07.2015 року по справі №197/2014 до моменту звернення з клопотанням про його відміну, оскільки ПрАТ Росава має намір звернутися до Арбітражного суду м. Москви з клопотанням про скасування вказаного рішення з тих підстав, що ПрАТ Росава не було належним чином повідомлене про обрання (призначення) третейських суддів-арбітрів.

Так судом встановлено, що ПрАТ Росава 09.12.2015 року звернулося до Арбітражного суду м. Москва із заявою про зупинення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03.07.2015 року по справі №197/2014 до моменту звернення з клопотанням про його відміну.

Відповідно до копії ухвали Арбітражного суду міста Москва від 21.12.2015 року заява ПрАТ Росава про зупинення виконання рішення залишена без руху на строк 25.01.2016 року і позивачу запропоновано усунути вказані недоліки, які слугували підставою для залишення заяви без руху в строк до 25.01.2016 року, надавши до вказаного строку в суд докази оплати державного мита та повноважень на підписання заяви.

ПрАТ Росава 20.01.2016 року на виконання ухвали Арбітражного суду міста Москва від 21.12.2015 року було направлено вказаному суду документи, які були отримані вказаним судом 25.01.2016 року, що підтверджується авіанакладною ДХЛ № від 20.01.2016 року та копією листа АО ДХЛ Інтернешнл Україна від 25.01.2016 року.

Стягувач та боржник не надали будь-яких доказів, які б підтверджували про прийняття судового рішення Арбітражним судом міста Москва по заяві ПрАТ Росава про зупинення виконання рішення.

В судовому засіданні представник ПрАТ Росава підтвердила, що ПрАТ Росава не зверталося до Арбітражного суду міста Москва з заявою (клопотанням) про скасування вищевказаного рішення від 03.07.2015 року.

Відповідно до Нью-Йоркської конвенції (п. «е» ч.1 ст.5) у клопотанні про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень може бути відмовлено, якщо рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено виконанням компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовується. Аналогічні положення також передбачені у п. 1 ч. 1 ст. 36 Закону України Про міжнародний комерційний арбітраж.

Отже, згідно до положень Нью-Йоркської конвенції, обов'язок доказування про те що рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено виконанням компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовується покладається на боржника, тобто в даному випадку на ПрАТ Росава. Аналогічні положення також закріплені і у п. 1 ч. 1 ст. 36 Закону України Про міжнародний комерційний арбітраж.

Представник ПрАТ Росава не надала суду доказів, які б свідчили про те, що рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено виконанням компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовується. Представник ПрАТ Росава не заперечувала в суді щодо того, що рішення МКАС від 03.07.2015 року остаточне і обовязкове до виконання та щодо до того, що рішення набрало законної сили 03.07.2015 року.

З огляду на те, що рішення МКАС набрало законної сили з моменту його ухвалення, тому суд вважає, що посилання представника ПрАТ Росава на звернення до Арбітражного суду м. Москва із заявою про зупинення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03.07.2015 року по справі №197/2014 правого значення не має, оскільки не є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Враховуючи, що в рішенні Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03.07.2015 року сума стягнення зазначена в іноземній валюті, відповідно до ч.8 ст.395 ЦПК України кошти, які слід стягнути на користь стягувача, визначаються в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, станом на 17.02.2016 року за курсом НБУ 83 087,53 доларів США еквівалентно 2 245 008,44 грн., крім того слід стягнути витрати по сплаті арбітражного збору в розмірі 9 410,33 доларів США, що еквівалентно 254 265,23 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 390-396, 398 ЦПК України, Конвенцією про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень, прийнятої 10 червня 1958 року в м. Нью-Йорку, ратифікованої Україною 10 жовтня 1960 року, яка вступила в силу для України 8 січня 1961 року, Законом України Про міжнародний комерційний арбітраж, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання Акціонерного товариства Управляюча компанія Біохімічного холдингу Оргхім до Приватного акціонерного товариства Росава про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій палаті ОСОБА_1 Федерації від 03.07.2015 року по справі №197/2014 задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Міжнарод ного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій палаті ОСОБА_1 рації від 03.07.2015 року по справі №197/2014 про стягнення з Приватного акціонерного товариства Росава на користь Акціонерного товариства Управляюча компанія Біохімічного холдингу Оргхім суму основного боргу у розмірі 2 245 008,44 грн. та витрати по сплаті арбітражного збору у розмірі 254 265,23 грн.

Видати виконавчий лист про стягнення з Приватного акціонерного товариства Росава на користь Акціонерного товариства Управляюча компанія Біохімічного холдингу Оргхім суму основного боргу у розмірі 2 245 008,44 грн. та витрати по сплаті арбітраж ного збору у розмірі 254 265,23 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали через Білоцерків ський міськрайонний суд.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_10