У Х В А Л А

іменем україни

1 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Коротуна В.М.,

ІваненкоЮ.Г., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та пені зі сплати аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 3 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та пені зі сплати аліментів.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивувала тим, що відповідно до рішення Рівненського міського суду від 25 лютого 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на двох дітей у сумі 550 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 14 лютого 2014 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішення звернуто до виконання.

Відповідач не сплачував аліменти або сплачував їх у меншому розмірі, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість, яка за розрахунком державного виконавця станом на 31 березня 2015 року складала 8 791,28 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також пеню у зв'язку з порушенням строків виплати аліментів у розмірі 18 505 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 2 594,11 грн.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 3 серпня 2015 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2015 року змінено. Збільшено розмір стягнутої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів із 2 594,11 до 18 505 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду Рівненської області від 3 серпня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2015 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до рішення Рівненського міського суду від 25 лютого 2014 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у сумі 550 грн на кожну дитину, починаючи з 14 лютого 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення звернуто до виконання 13 березня 2014 року (а.с. 4).

Оскільки відповідачем нерегулярно та не в повному обсязі сплачувались аліменти, у нього утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунком державного виконавця станом на 31 березня 2015 року складала 8 791,28 грн

(а. с. 5).

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення пені, суд першої інстанції встановив наявність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, а при нарахуванні пені виходив із того, що таке нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не здійснювалась їх виплата, тобто неустойка за прострочення сплати аліментів нараховується не на всю суму заборгованості (в арифметичній прогресії), а обмежується кількістю днів в місяці, в якому не здійснена оплата.

Апеляційний суд погодився з висновком суду про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, у зв'язку із чим з останнього підлягає стягненню неустойка.

Разом з тим, змінюючи рішення суду першої інстанції та збільшуючи суму пені, апеляційний суд виходив із розрахунку пені на суму несплачених аліментів за кожний день прострочення заборгованості за аліментами за період із

1 березня 2014 року до 28 квітня 2015 року у розмірі 18 505 грн.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не здійснювалась сплата аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15, на яку апеляційний суд не звернув уваги.

Таким чином, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи у межах заявлених позовних вимог, його висновки відповідають вимогам матеріального і процесуального закону та встановленим обставинам справи.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, що є підставою для скасування рішення апеляційного суду й залишення в силі рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 3 серпня 2015 року скасувати.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

Ю.Г.Іваненко

В.М.Коротун

В.І.Мартинюк