Справа № 751/3041/16-ц Провадження № 22-ц/795/1072/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції - Мороз К. В. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - ОСОБА_7, представника позивача - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз" від 15.11.2012 року по справі №897-12/226/12 за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_6, ОСОБА_5, Приватної фірми „Валентина" про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні його заяви, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву та скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз" від 15.11.2012 року по справі №897-12/226/12 за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_6, ОСОБА_5, Приватної фірми „Валентина" про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду є незаконною, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що він є споживачем послуг банку, а на час укладання Договору про надання траншу №SME0005518-1 від 16.01.2012 року, тобто кредитного договору, Закон України „Про третейські суди" містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Таким чином, наявне порушення судом норм п.1 ч.2 ст.389-5 ЦПК України, в зв'язку з чим оскаржуване рішення третейського суду підлягає скасуванню у зв'язку з непідвідомчістю справи третейському суду.

Також ОСОБА_5 звертає увагу суду на те, що рішення третейського суду від 15.11.2012 року поштовою кореспонденцією ним не отримувалося і в матеріалах справи відсутні зворотні повідомлення про вручення поштової кореспонденції, які б підтверджували таке вручення, він не знав про розгляд даної справи та не брав в ній участі, а третейський суд вирішив питання про його права і обов'язки. Таким чином, наявне порушення судом норм п.5 ч.2 ст.389-5 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - ОСОБА_7, представника позивача - ОСОБА_8, дослідивши матеріали даної цивільної справи, справи Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнській фінансовий союз" №897-12/226/12 за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_6, ОСОБА_5, Приватної фірми „Валентина" про стягнення заборгованості, цивільної справи за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчих листів та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін з таких підстав.

По справі встановлено, що 08.11.2007 року між ЗАТ „Альфа-Банк" та ОСОБА_9 було укладено рамкову угоду №SMERS00286 (а.с.14), а 16.01.2012 року було укладено договір про надання траншу № SME0005518-1 (а.с.10-13).

Згідно вказаної вище рамкової угоди № SMERS00286 від 08.11.2007 року, Банк надає ОСОБА_6 кредитні продукти у межах строку, що становить 180 місяців з дати укладення даної угоди, та в загальному розмірі, що визначений п.1.2 даної угоди, та на умовах кредитування позичальника. Сторони домовилися, що загальний розмір кредитних продуктів за договорами (угодами) в межах даної угоди не повинен перевищувати 2000000,00 доларів США (два мільйони доларів США) (а.с.14-15,16).

Згідно п.1.3 рамкової угоди № SMERS00286 від 08.11.2007 року кредитні продукти можуть надаватися кредитором клієнту у гривні, євро та доларах США, при цьому загальна сума заборгованості не повинна перевищувати суми, зазначеної у п.1.2 даної угоди.

Згідно договору про надання траншу № SME0005518-1 від 16.01.2012 року, укладеного між ПАТ „Альфа-Банк" та ОСОБА_6, банк надав ОСОБА_6 кредит в сумі 13040000,00 грн. на строк користування до 07.11.2022 року зі сплатою процентів за користування кредитом: з 16.01.2012 року по 30.06.2012 року - 3,6%, з 01.07.2012 року по 31.12.2012 року - 6,3%, з 01.01.2013 року в розмірі 15,0% річних.

Цільове призначення кредиту за даним договором - повернення заборгованості за договорами про надання траншу: № SME0005558 від 09.11.2007 року, № SME0007963 від 29.01.2008 року, № SME0011280 від 03.04.2008 року, № SME0014461 від 17.06.2008 року, № SME0016206-1 від 12.08.2009 року, укладеними між кредитором та позичальником, а також на інші цілі, що не суперечать діючому законодавству України (а.с.10, 89).

Відповідно до п.2.6 договору про надання траншу № SME0005518-1 від 16.01.2012 року кредит надавався шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок № 0909, у ПАТ „Альфа-Банк", код банку 300346, з подальшим перерахуванням коштів, у сумі зазначеній в п.1.1 цього договору, з метою повернення заборгованості за договорами про надання траншу №SME0005558 від 09.11.2007 року, №SME0007963 від 29.01.2008 року, №SME0011280 від 03.04.2008 року, №SME0014461 від 17.06.2008 року, №SME0016206-1 від 12.08.2009 року.

Цільове призначення кредиту за договором про надання траншу №SME0005558 від 09.11.2007 року - придбання нерухомості для подальшого використання у підприємницькій діяльності (п.1.2 договору - а.с.91); цільове призначення кредиту за договором про надання траншу № SME0007963 від 29.01.2008 року - задоволення неспоживчих потреб (а.с.93); цільове призначення кредиту за договором про надання траншу № SME0011280 від 03.04.2008 року - придбання нерухомості для подальшого використання у підприємницькій діяльності (а.с.94); цільове призначення кредиту за договором про надання траншу № SME0014461 від 17.06.2008 року - задоволення неспоживчих потреб (а.с.95).

Відповідно до п.1.2 договору про надання траншу № SME0016206-1 від 12.08.2009 року цільове призначення кредиту за даним договором - повернення заборгованості за договорами про надання траншу № SME0016206 від 31.07.2008 року, № SME0005518 від 08.11.2007 року, № SME0005558 від 09.11.2007 року, № SME0011280 від 03.04.2008 року, № SME0007963 від 29.01.2008 року, № SME0006834 від 17.12.2007 року, № SME0014461 від 17.06.2008 року (а.с.97).

Цільове призначення кредиту за договором про надання траншу № SME0016206 від 31.07.2008 року - задоволення неспоживчих потреб (а.с.96); цільове призначення кредиту за договором про надання траншу № SME0005518 від 08.11.2007 року - придбання нерухомості для подальшого використання у підприємницькій діяльності (а.с.90); цільове призначення кредиту за договором про надання траншу № SME0005558 від 09.11.2007 року - придбання нерухомості для подальшого використання у підприємницькій діяльності (а.с.91); цільове призначення кредиту за договором про надання траншу № SME0011280 від 03.04.2008 року - придбання нерухомості для подальшого використання у підприємницькій діяльності (а.с.94); цільове призначення кредиту за договором про надання траншу № SME0007963 від 29.01.2008 року - задоволення неспоживчих потреб (а.с.93); цільове призначення кредиту за договором про надання траншу № SME0006834 від 17.12.2007 року - задоволення неспоживчих потреб (а.с.92); цільове призначення кредиту за договором про надання траншу № SME0014461 від 17.06.2008 року - задоволення неспоживчих потреб (а.с.95).

Пункт 6.2 договору про надання траншу № SME0005518-1 від 16.01.2012 року визначає домовленість сторін про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з цим договором та розгляд і вирішення всіх не вирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами, з питань виконання, зміни, розірвання ними цього договору відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз" у відповідності до його Регламенту.

Розгляду і остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз" у відповідності до його Регламенту підлягають в тому числі, але не виключно, спори, предметом яких є виконання (невиконання, неналежне виконання) Договору, стягнення неустойки, зміна умов Договору, відшкодування завданих порушенням договору збитків, недійсність договору, неукладеність договору, відновлення становища, яке існувало до порушення договору тощо.

12.08.2009 року між ЗАТ „Альфа-Банк" та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № SMERS00286/4 (а.с.17-18).

12.08.2009 року між ЗАТ „Альфа-Банк" та ПФ „Валентина" було укладено договір поруки № SMERS00286/5 (а.с.21).

Згідно п.п 1.1 договорів поруки № SMERS00286/4 та № SMERS00286/5 від 12.08.2009 року ОСОБА_5 та ПФ „Валентина", в особі директора ОСОБА_6 на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_6, які виникають з умов рамкової угоди № SMERS00286 від 08.11.2007 року та договору траншу № SME0005518-1 від 17.06.2008 року в повному обсязі цих зобов'язань, незалежно від отримання або неотримання Вимоги кредитора про погашення кредитного договору.

Відповідно до п.4.4 договорів поруки судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з даним договором, в тому числі розгляд і вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз" у відповідності до його Регламенту.

Відповідно до третейської угоди, що міститься в кредитному договорі та договорах поруки, розгляд справи передбачено одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз". Сторони надали свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в зв'язку з договором. Сторони домовилися, що розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін. Місцем проведення розгляду справи визначено місцезнаходження Третейського суду, вказане в Положенні про Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз".

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз" від 15 листопада 2012 року позовні вимоги ПАТ „Альфа-Банк" до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ПФ „Валентина" задоволені в повному обсязі та стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5, ПФ „Валентина" на користь ПАТ „Альфа-Банк" заборгованість, яка складається з: за кредитом - 13040000,00 грн., за відсотками - 302013,00 грн., по пені - 99386,87 грн. та судові витрати, а саме витрати по сплаті третейського збору в сумі 25500,00 грн. (а. с. 7-9).

Частиною 3 ст. 51 Закону України „Про третейські суди" та ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, зокрема: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України „Про третейські суди" (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом №2983-VI від 03 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз", про скасування якого просив ОСОБА_5, ухвалено 15 листопада 2012 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, ні ОСОБА_6 ні ОСОБА_5 в спірних правовідносинах не є споживачами в розумінні Закону України „Про захист прав споживачів". Та обставина, що в графіку платежів зазначено про розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту (а.с.30 третейської справи) сама по собі на може бути підставою для висновку про те, що ОСОБА_6 надавався споживчий кредит, оскільки це суперечить іншим доказам по справі.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України „Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, тоді як цільовим призначенням отриманих ОСОБА_6 кредитів за усіма траншами було придбання нерухомості для подальшого використання у підприємницькій діяльності та задоволення неспоживчих потреб. Отже, ПАТ „Альфа-Банк" надавав кошти ОСОБА_6 на неспоживчі цілі,.Крім того, заявник ОСОБА_5 виступав поручителем за кредитним договором, укладеним ОСОБА_6, він не був стороною кредитного договору те не був отримувачем кредитних коштів від банку, а тому він не був користувачем послуг банку при наданні кредиту. Тому відсутні підстави для застосування положень п.1 ч.1 ст. 389-5 ЦПК України для скасування рішення третейського суду з підстави непідвідомчості спору згідно п. 14 ст. 6 Закону України „Про третейські суди". Також відсутні підстави для висновку про те, що рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішення питання, які виходять за межі третейської угоди.

З матеріалів третейської справи вбачається, що розгляд третейської справи за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_6, ОСОБА_5, Приватної фірми „Валентина" про стягнення заборгованості було призначено у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз" на 15.11.2012 року. У відповідності до приписів ст.39 Закону України „Про третейські суди" ОСОБА_5 повідомлявся третейським судом про час і місце розгляду зазначеної справи (а.с.2 третейської справи №897-12/226/12). Відповідно до ст.41 Закону України „Про третейські суди", неявка у засідання третейського суду сторін або їхніх представників, які належним чином були повідомлені про розгляд справи і проведення засідання третейського суду, не є перешкодою для третейського розгляду і прийняття рішення, якщо причина ненадання документів або неявки сторін у засідання визнана третейським судом неповажною. Тому не можна визнати обґрунтованими доводи ОСОБА_5 про те, що третейський суд, ухваливши своє рішення, вирішив питання про права і обов'язки особи, яка не брала участі у справі. З рішення третейського суду та матеріалів третейської справи вбачається, що ОСОБА_5 брав участь у розгляді третейської справи в якості відповідача, тобто він був стороною по справі. Отже, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм п.5 ч.2 ст.389-5 ЦПК України також не можна визнати обґрунтованими.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу належить відхилити, а ухвалу суду - залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: