У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 4 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року в справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дзержинської районної у місті ради (надалі - Управління) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, в обґрунтування якого зазначило, що ОСОБА_2 було призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім'ї починаючи з січня 2012 року.

Урезультаті проведеної перевірки, Управлінням у жовтні 2012 року було встановлено, що ОСОБА_2, перед зверненням за державною соціальною допомогою, було здійснено витрати на суму 24910 грн, на придбання автомобіля, вартість якого перевищувала 10-кратний прожитковий мінімум. Дану суму витрат відповідачка не задекларувала в інформацію про доходи та майновий стан, що призвело до надмірної виплати бюджетних коштів, за призначеною допомогою, за період із січня 2012 року по жовтень 2012 рік на суму 6 728,75 грн, яку і просило суд стягнути з відповідачки на свою користь.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 4 листопада 2013 року, в якому виправлено неточності ухвалою того ж суду від 30 січня

2014 року, позов Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської районної у місті ради - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської районної у місті ради майнову шкоду у розмір

6 728,75 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня

2016 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 4 листопада 2013 року залишено без змін.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішеннята передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Крім цього, ОСОБА_2 звернулася з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Враховуючи те, що підстави пропущення строку на касаційне оскарження судових рішень є поважними, зазначене клопотання підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно керувався положеннями ст. 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та виходив із того, що ненадання відповідачем даних про витрати, здійснені протягом 12 місяців перед зверненням, призвело до надмірної виплати бюджетних коштів за призначеною ОСОБА_2 допомогою.

Разом із тим апеляційний суд вірно вказував, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, за зверненням Управління із позовом про стягнення з відповідача на свою користь 6 728,75 грн як надмірно виплаченої компенсації, виплаченої з Державного бюджету України, враховуючи предмет і підстави позову, свідчать про їх цивільно-правовий характер, регулюються цивільно-правовими нормами та за своїм змістом є правовідносинами із відшкодування завданої державі шкоди; органи Управління беруть участь у такій категорії справ не на виконання передбачених законодавством владних повноважень, а з підстав, передбачених положеннями цивільного законодавства. З огляду на норми ЦПК та ЦК України розгляд таких справ має відбуватися за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Управління про стягнення майнової шкоди.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від

4 листопада 2013 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 4 листопада

2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 4 листопада

2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна