Справа № 465/1802/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/2262/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Гірник Т.А., Павлишина О.Ф.

секретар: Симець В.І.,

за участі позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21 січня 2016 року в позові відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину в повному обсязі. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, судом не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи, не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Зазначає, що судом не правильно оцінено докази та застосовано норми цивільного та житлового законодавства, так як в основу рішення покладено пояснення відповідача ОСОБА_3 та подані нею письмові докази. Судом однобоко оцінені подані докази, так як згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 06.07.2006 року апелянту на праві приватної власності належить ? квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і вказане нерухоме майно перебуває у спільній частковій власності, інша половина вказаної квартири знаходиться в держаному житловому фонді чи у фонді соціального призначення та перебуває в управлінні Львівської міської ради, а безпосереднє управління даним нерухомим майном здійснює Франківська районна адміністрація ЛМР. Згідно розпорядження №616 дане житлове приміщення передане в користування відповідачу ОСОБА_3 Крім цього, зазначає, що відповідачами не подано жодних доказів того, що частка, яка належать апелянту на праві приватної власності та, яка перебуває в користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були реально виділені та встановлено спеціальний порядок користування нерухомим майном, таким чином наявний факт порушення користувачами правил добросусідства та правила соціалістичного співжиття, згідно норм Житлового кодексу України.

В судове засідання окрім позивача, решта осіб, що беруть участь у справі (їх представники) не з'явилися, причин неявки не повідомили. Однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що такі особи належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 106 ЖК України та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що квартира АДРЕСА_1, загальною площею 38,5 кв.м., належить на праві власності ОСОБА_2. З копії технічного паспорту на приватизовану квартиру АДРЕСА_1, складеного 05.03.1997р., вбачається, що квартира розташована на 1-му поверсі чотирьох поверхового будинку та складається з двох кімнат, житловою площею 24,9 кв.м., в спільному користуванні знаходиться кухня, ванна кімната та коридор. В інших двох кімнатах цієї квартири зареєстровані та проживають ОСОБА_3 - з 28.01.1983р. та ОСОБА_5 - з 17.08.1995р. Квартира знаходиться у комунальній власності та складається з двох житлових кімнат площею 44,3 кв.м., кухня та комунальні вигоди перебувають у спільному користуванні. У зв'язку з смертю квартиронаймача ОСОБА_6, розпорядженням Франківської районної адміністрації ЛМР від 17.09.2009р. № 616 змінено договір найму жилого приміщення з відкриттям особового рахунку у ЛКП "Старий квартал" на ім'я ОСОБА_3 Вищевказані обставини встановлені рішенням Франківського районного суду м.Львова від 13.10.2014 року, яким було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Франківська районна адміністрація ЛМР, ЛКП "Львівський ліхтар" про визнання права власності. Таким чином, позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог про звільнення ОСОБА_3, ОСОБА_4 жилого приміщення кв. 73 на вул. Глибокій, 14 для проживання, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Відповідачі займають квартиру на законних підставах.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Як вірно встановлено судом та вбачається із матеріалів справи (судові рішення у цивільних справах, що набрали законної сили за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності (465/1286/14-ц) а.с. 27-28, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення (465/3033/13-ц) а.с. 29-31, 36-40, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення (2-571/10) а.с. 32-34); рішення виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів м.Львова «Про оформлення особистих рахунків на квартири громадянам Залізничного району №335 від 13.07.1982 року а.с. 19; розпорядження виконкому Франківської райадміністрації Львівської міської ради №616 від 17.09.2009 року а.с. 20; свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 позивача від 17.04.1997 року а.с. 113; витягу про реєстрацію права власності позивача на ? частину вказаної квартири від 6.07.2006 року а.с. 112), чого не спростовано і позивачем, - позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Квартира, загальною площею 38,5 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м., в спільному користуванні знаходиться кухня, ванна кімната та коридор. В інших двох кімнатах цієї квартири зареєстровані та проживають ОСОБА_3 - з 28.01.1983р. та ОСОБА_5 - 17.08.1995р. Їх квартира знаходиться у комунальній власності та складається з двох житлових кімнат площею 44,3 кв.м., кухня та комунальні вигоди перебувають у спільному користуванні. Розпорядженням виконкому Франківської райадміністрації Львівської міської ради № 616 від 17.09.2009 року укладено договір найму на вказані приміщення з ОСОБА_3 на склад сім'ї дві особи, вона та син ОСОБА_4

Зважаючи на вказане, а саме те, що відповідачі користуються приміщенням квартири на законних підставах та є наймачами у такій, підстав для виселення їх як тимчасових жильців із квартири, що передана їм у користування, - немає.

Що ж до питання права власності позивача, то йому не належить право власності на квартиру, у якій проживають відповідачі, що належить до комунальної власності, тому він не будучи власником квартири, у якій проживають відповідачі не взмозі вирішувати питання про виселення їх із такої через порушення його права власності.

Щодо порушень його прав укладеним договором найму між райадміністрацією та відповідачами та нікчемності такого, оскільки його право власності на квартиру зареєстровано до укладення такого згаданим розпорядженням у 2009 році, а саме у 2006 році та необхідності застосування наслідків нікчемності такого правочину, то такі теж не слід вважати обґрунтованими з підстав наведених вище.

Вказане відповідає, зокрема, і вимогам ст.ст. 15, 16, 316-319, 325, 379, 382 ЦК України, ст.ст. 9, 51, 61, 63, 64, 98, 109 ЖК України.

Зважаючи на наведене доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують та підстав для задоволення такої немає.

Рішення ж суду як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Т.А. Гірник

О.Ф. Павлишин