АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3999/16 Справа № 200/9787/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", третя особа ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, визнання права власності, витребування майна з незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивачі звернулися з позовом по вищевказаній справі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 року у кримінальній справі № 175/4999/13-к, який набрав законної сили, було встановлено, що 29 листопада 2010 року ОСОБА_9, знаходячись на території садового товариства «Черешня», розташованого поблизу с. Самарівка на території Дніпропетровського району Дніпропетровської області, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, яке належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, реалізуючи його, діючи з корисливих мотивів, недобросовісно використовуючи довіру потерпілих, прийняв від кожного з них грошові кошти в розмірі по 20000,00 грн., про отримання яких надав розписки, для купівлі та установки КТП та трансформатора ТМ 63/6-0,4. Згідно розписки ОСОБА_9 зобовязаний отримати технічні умови на силовий трансформатор, придбати, установити і підключити силовий трансформатор за адресою с/т "Черешня", прокласти проводи та підключити від силового трансформатора стовбура та лічильників домоволодінь позивачів та оформити колективну власність позивачів на придбаний та встановлений за їх кошти трансформатор. Продовжуючи свій умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_9, виконавши умови розписки, окрім оформлення прав колективної власності позивачів на трансформатор, реалізуючи намір, направлений на заволодіння чужим майном згідно договору купівлі-продажу № 11251-00 від 03 липня 2013 року, продав ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» вищевказаний трансформатор за 2000 грн. та присвоїв грошові кошти собі і витратив їх на свій розсуд. Згодом, ОСОБА_9 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення і вироком суду він був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Враховуючи вищевикладене, позивачі просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу № 11251-00 від 03 липня 2013 року та Акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, складений 16 липня 2013 року на підставі цього договору; визнати за ними право власності на майно КТП 104-Б трансформатор ТМ 63/6-0,4, встановлений на території садового товариства "Черешня", розташованого за адресою вул. Вишнева, 183, а також, витребувати із незаконного володіння відповідача на їх користь вказане майно.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року в задоволенні вимог позивачів було відмовлено в повному обсязі, з чим вони не погодились і подали апеляційну скаргу, в якій просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 03 липня 2013 року між ОСОБА_8 та ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" був укладений договір купівлі-продажу № 11251-00.

Відповідно до п. 1.1. договору продавець ОСОБА_8 в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, зобовязується передати у власність ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", яке, в свою чергу, зобовязалося прийняти та оплатити комплектну трансформаторну підстанцію 104Б (КТП-104Б), розташовану за адресою м. Підгороднє, с/т "Черешня", вул. Вишнева, 183.

16 липня 2013 року на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу № 11251-00 від 03 липня 2013 року був складений Акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, відповідно до якого придбане за договором майно - КТП та трансформатор стало власністю ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", що відповідає положенням п. 3.2. договору купівлі-продажу, згідно якого право власності на майно у покупця виникає з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі майна.

На час відчуження, право власності на КТП з трансформатором було набуто ОСОБА_8 на підставі Акту прийому-передачі виконаних робіт по встановленню КТП №1 від 22 вересня 2010 року, підписаного замовником ОСОБА_8 та виконавцем ОСОБА_10, а також накладної № 1022 від 22 вересня 2010 року про купівлю ОСОБА_8 трансформатора та КТП за 28200,00 грн., що не спростовано позивачами.

Для укладення договору купівлі-продажу № 11251-00 від 03 липня 2013 року ОСОБА_8 було пред'явлено документи, що посвідчували її особу - паспорт та ідентифікаційний код, а також документи, які посвідчували те, що вона є власником даного рухомого майна - КТП та трансформатора, а саме акт прийому-передачі та накладну № 1-022 від 22 вересня 2010 року.

Крім того, слід звернути увагу, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 року ОСОБА_9 Юрієвич був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Також, вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 року стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 пропорційно 2000,00 грн. майнової шкоди. При цьому даним вироком встановлено, що цивільний позов, заявлений потерпілими підлягає частковому задоволенню в розмірі, який доведений під час розгляду кримінального провадження та становить 2000 грн., в іншій частині позову суд дійшов висновку про необхідність відмовити у його задоволенні у звязку з тим, що матеріали справи не містять доказів заподіяння шкоди більш ніж та, що встановлена судом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Придбання КТП та трансформатора, його встановлення було здійснено ОСОБА_8 у вересні 2010 року, в той час як складання розписки ОСОБА_9 про передачу йому грошових коштів позивачами на купівлю і встановлення вказаного майна і передача цих коштів відбулися в листопаді 2010 року.

Тобто, відповідно до накладної № 1022 від 22 вересня 2010 року та Акту прийому-здачі виконаних робіт №1 від 22 вересня 2010 року придбання ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" КТП і трансформатора, а також здійснення всіх робіт, повязаних з його установкою, було виконано ще до того часу, коли ОСОБА_9, прийняв від позивачів вищезазначені грошові кошти, тобто до 29 листопада 2010 року, що, також, встановлено вищезазначеним вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 року.

Таким чином, вказаним спростовуються твердження позивачів про те, що саме передані ними ОСОБА_9 грошові кошти були витрачені на придбання та встановлення КТП та трансформатору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано достатніх та обґрунтованих доказів недійсності договору купівлі-продажу, а відповідач ОСОБА_8 набула у власність КТП та трансформатор на підставах, що не суперечать цивільному законодавству, внаслідок чого мала усі права на його продаж.

У звязку з тим, що недійсність договору купівлі-продажу від 03 липня 2013 року, укладеного між ОСОБА_8 та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», позивачами не доведено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування Акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) не підлягають задоволенню в цій частині, оскільки вказаним Актом було зафіксовано лише факт передачі КТП та трансформатора відповідачу за згідно договору купівлі-продажу від 03 липня 2013 року.

Колегія суддів, також, погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог щодо визнання за позивачами права власності на КТП та трансформатор, з огляду на те, що розписка про передання ОСОБА_9 коштів у розмірі 20000 грн. не є документом, який може створювати правові наслідки для набуття позивачами права власності на дане майно.

Безпідставними є посилання позивачів в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, зокрема, щодо невідповідності висновку суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Зокрема, основним доводом апеляційної скарги для скасування оскаржуваного рішення і підставою для задоволенні позивних вимог, позивачі зазначають наявність вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 року у кримінальній справі №175/4999/13-к, який набрав законної сили, і яким, на думку позивачів, підтверджується факт передання грошових кошів ОСОБА_9 на придбання і встановлення КТП та трансформатора, а також наміри ОСОБА_9 на заволодіння чужим майном.

Проте, колегія судів, не погоджується із такими доводами, оскільки вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 року підтверджується лише наміри ОСОБА_9 на заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) та призначено покарання, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, у вигляді штрафу розміром 850 грн.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 року ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, а питання законності або незаконності договору купівлі-продажу від 03 липня 2013 року №11251-00, укладеного між ОСОБА_8 та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», не вирішувалось при розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_8. С.Ю.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на порушення ОСОБА_8 положень ст. 388 ЦК України та невідповідність відповідача поняттю добросовісного набувача щодо спірного майна КТП 104-Б трансформатор ТМ 63/6-0,4, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

Із матеріалів справи вбачається, що придбання і встановлення КТП та трансформатора було здійснено ОСОБА_8 у вересні 2010 року на підставі Акту прийому-передачі виконаних робіт по встановленню КТП №1 від 22 вересня 2010 року, підписаного замовником ОСОБА_8 та виконавцем ОСОБА_10, а також накладної № 1022 від 22 вересня 2010 року про купівлю ОСОБА_8 трансформатора та КТП за 28200,00 грн., в той час як складання розписки ОСОБА_9 про передачу йому грошових коштів позивачами на купівлю і встановлення вказаного майна і передача цих коштів відбулися в листопаді 2010 року, тобто, усі роботи щодо придбання та здійснення будь-яких робіт на його установку, було виконано до моменту передачі 29 листопада 2010 року позивачами коштів ОСОБА_9

Укладаючи договір купівлі-продажу з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 03 липня 2013 року, ОСОБА_8 не було порушено норми діючого цивільного законодавства, оскільки кримінальне провадження №0000754, на яке посилаються позивачі, було порушено не по відношенню до спірного майна, а стосовно ОСОБА_9, як особи, винної у шахрайстві, передбаченого ст. 190 КК України.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

А тому, керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_11