Номер провадження: 22-ц/785/1085/16
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі - Колмакові В.І., Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова транспортна компанія» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова транспортна компанія», ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідачів, в якому просили відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 19 656,99 гривень, завданої джерелом підвищеної небезпеки, витрати за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 800 гривень, судові витрати у розмірі 243,60 гривень та поштові витрати у розмірі 109 гривень (а. с. 2-5).

В обґрунтування позову посилався на те, що 17.10.2014 року відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Шевроле», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Люстдорфській дорозі у м. Одесі не врахував дорожні обставини та не пропустив автомобіль марки «Вольцваген», державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2, який завершував проїзд перехрестя та допустив зіткнення з останнім.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 340 гривень (а. с. 9).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку про вартість майна сума заподіяної шкоди складає 19 656,99 гривень.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2015 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Українська страхова транспортна компанія» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 19 656,99 гривень. В решті позовних вимог - відмовлено (а. с. 65-66).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати судове рішення, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути матеріальну шкоду у розмірі 12 941,85 гривень, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 67-69).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПрАТ «Українська страхова транспортна компанія» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди суд першої інстанції виходив із того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «Українська страхова транспортна компанія», у зв'язку з чим ПрАТ «Українська страхова транспортна компанія» повинно відшкодувати ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 19 656,99 гривень.

Проте, у повній мірі погодитись з таким висновком суду повністю не можна.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шевроле», державний номер НОМЕР_1, власником якого є відповідач та автомобілю марки «Вольцваген Поло», державний номер НОМЕР_2 «Ніссан», власником якого є ОСОБА_2 В результаті даного ДТП автомобілю марки «Вольцваген», 2011 року випуску, були спричинені механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2014 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а. с. 4).

Відповідно до акту огляду транспортного засобу від 01.11.2014 року, автомобілю марки «Вольцваген Поло», державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 на праві власності, були завдані механічні пошкодження (а. с. 28).

Проведеним експертним авто-товарознавчим дослідженням № 553 від 15 листопада 2014 року по визначенню матеріальної шкоди, завданої власнику марки «Вольцваген Поло», державний номер НОМЕР_2, встановлено, що сума завданої матеріальної шкоди складає 19 656,99 гривень (а. с. 13-33).

За проведення автотоварознавчого дослідження та складання висновку позивачем ОСОБА_2 було сплачено 800,00 гривень, що підтверджується квитанцією від 15.11.2014 року (а. с. 10).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована ПрАТ «Українська страхова транспортна компанія» відповідно полісу № АІ/2655006 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.05.2014 року (а. с. 61).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно вимог п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов дійшов правильного висновку про те, що автомобіль марки «Шевроле», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, є забезпеченим транспортним засобом відповідно до полісу серії АІ/2655006, діючого на 17.10.2014 року, укладеного між відповідачем та ПрАТ «Українська страхова транспортна компанія», ліміт відповідальності за шкоду складає 50 000 гривень, а відтак його цивільно-правова відповідальність застрахована й обов'язок по відшкодуванню завданої у результаті ДТП шкоди закон покладає на страховика; копія зазначеного полісу міститься в матеріалах справи (а. с. 61).

Проте, суд першої інстанції помилково поклав на страховика обов'язок по відшкодуванні шкоди, пов'язаної з втратою товарної вартості транспортного засобу.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Зі змісту експертного автотоварознавчого дослідження № 553 від 15 листопада 2014 року вбачається, що сума завданої матеріальної шкоди складає 19 656,99 гривень, включаючи вартість відновлюваного ремонту автомобілю марки «Вольцваген Поло», державний номер НОМЕР_2 складає 16 130,22 гривень та величину втрати товарної вартості 3 526,77 гривень.

Отже, страховик повинен відшкодувати позивачу, у встановленому Законом порядку, вартість відновлювального ремонту автомобіля.

У пункті 32.7 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Таким чином, системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна 24.11.2003 N 142/5/2092, у редакції Наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 N 1335/5/1159, (далі - Методика) дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його, згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України, може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу і втрату товарної вартості автомобіля у разі її наявності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості транспортного засобу в розмірі 3 526,77 гривень та франшизи в сумі 500 гривень.

Судова колегія також погоджується з доводами апеляційної скарги ПрАТ «Українська страхова транспортна компанія» про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував приписи п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Водночас, у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

При цьому сам по собі висновок судової автотоварознавчої експертизи не є підставою для виникнення податкових зобов'язань, пов'язаних з наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов'язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають.

Відтак, в силу приписів ч. 2 ст. 14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ.

Наведене випливає також з приписів ч. 2 ст. 1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим з матеріалів справи не вбачається, судом не встановлено та позивачем не доведено як понесення позивачем витрат на оплату вартості ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу, так і включення виконавцем ремонту до складу цих витрат суми ПДВ. Отже, оскільки фактичного ремонту пошкодженого автомобіля виконано не було та витрати позивача на оплату ПДВ по такому ремонту не були понесені, тому й відсутні законні підстави для компенсації позивачу, як потерпілому в ДТП, суми ПДВ, включеного судовим експертом до складу матеріального збитку.

З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку про те, що з ПрАТ «Українська страхова транспортна компанія» на корить ОСОБА_2 підлягає стягненню страхове відшкодування, зі складу якого необхідно виключити суму ПДВ, а саме 16 130,22 гривень - 20% = 12 904,17 гривень.

У задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити в повному обсязі, оскільки він не є власником пошкодженого від ДТП транспортного засобу, а відтак не має право на відшкодування.

Колегія суддів не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення на її користь витрат, які пов'язані зі сплатою автотоварознавчого дослідження транспортного засобу у сумі 800 гривень та витрат на відправлення телеграм про проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу у сумі 109 гривень враховуючи межі апеляційного оскарження, оскільки рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.

ПрАТ «Українська страхова транспортна компанія» просила у разі задоволення апеляційної скарги здійснити поворот виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє у позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з вимогами ч. ч. 2 і 3 ст. 380 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Оскільки в матеріалах справи наявні данні про те, що рішення суду першої інстанції до його перегляду в апеляційному порядку було виконано, ПрАТ «Українська страхова транспортна компанія» за виконавчим провадженням № 48631850 перерахувала на користь ОСОБА_2 19 656,99 гривень (а. с. 72-73). Відповідач звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення суду. Судова колегія вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про поворот виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2015 року у зв'язку з його скасуванням та зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення, у зв'язку з чим рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2015 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова транспортна компанія» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова транспортна компанія» про відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою товарної вартості транспортного засобу в розмірі 3 526,77 гривень, суми ПДВ та франшизи в сумі 500 гривень - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова транспортна компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 12 404 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості транспортного засобу в розмірі 3 526,77 гривень та франшизи в сумі 500 гривень.

Здійснити поворот виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2015 року, зобов'язати ОСОБА_2 повернути Приватному акціонерному товариству «Українська страхова транспортна компанія» безпідставно стягнуті з нього за скасованим рішенням грошові кошти в сумі 19 656,99 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.О.Погорєлова

Судді Т.В.Цюра

І.П.Сидоренко