О К Р Е М А Д У М К А
(в порядку ч. 3 ст. 19 ЦПК України)
"07" листопада 2016 р.м. Чернігів
судді апеляційного суду Чернігівської області
Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 07 листопада 2016 р. скасовано рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію земельної ділянки та визнання незаконними (недійсними) наказів,

- третя особа Центр надання адміністративних послуг Бахмацької райдержадміністрації.

Позов ОСОБА_2 був частково задоволений.

Відповідно до ст. 209 та 313 ЦПК України мною підписано рішення від 07.11.2016, проте я не згодна з рішенням суду першої інстанції та рішенням апеляційного суду, тому, в порядку ч.3 ст.19 ЦПК України вношу з цього приводу окрему думку.

Обставини справи.

07.12.2015 ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га із земель резерву Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 15.01.2016 „Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

10.02.2016 ОСОБА_2Б . та ще 12 осіб (замовники) уклали договір за № 001/Р з ФОП ОСОБА_4 (виконавець) про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області для ведення особистого селянського господарства.

За всіх замовників ОСОБА_2 11.02.2016 внесла попередню оплату ФОП ОСОБА_4 в сумі 8125,00 грн.

Виконавець робіт ФОП ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області за необхідною інформацією щодо земельних ділянок, на які претендувала ОСОБА_2Б . та ще 12 осіб замовників.

Листом від 04.03.2016 ФОП ОСОБА_4 було повідомлено про те, що дані земельні ділянки зайняті, тобто не є вільними.

Після цього позивач ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_4 з питань повернення коштів не зверталася, про що вона заявила під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Також судом було встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 10.02.2016 „Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 29,00 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства ( 01.02).

До цієї земельної ділянки розміром 29,00 га увійшла земельна ділянки 2,00 га на яку претендувала ОСОБА_2

Головним управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області 22.02.2016 видано наказ № 25-2511/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_3 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району та передано в оренду земельну ділянку загальною площею 25,4960 га (кадастровий номер :08:000:0506) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

04.03.2016 з ОСОБА_3 укладений договір оренди. Право оренди зареєстровано 14.04.2016.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2016 року ОСОБА_2Б відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2Б просила рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2016 року скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтування окремої думки.

За змістом статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частина 3 статті 124 ЗК України передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Статтею 123 ч.3 ЗК встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу (ч. 3).

Як вказувалося вище, під час розгляду справи в суді було встановлено, що позивач звернулася із заявою про передачу їй земельної ділянки до Головного управління Держгеокадастру раніше ніж ОСОБА_3 Наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою за заявою ОСОБА_2 також був виданий Головним управлінням Держгеокадастру раніше (15.01.2016), а ніж за заявою ОСОБА_3 (02.02.2016). Проте слід відмітити, що видача наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не можна розглядати як попередній договір між заявником та держустановою, який гарантує передачу заявнику у власність чи користування обраної земельної ділянки. Видача такого наказу не змінює ані статусу заявника, ані статусу земельної ділянки.

Аналізуючи положення частини 3 статті 123 ЗК України, слід також вказати, що дані приписи не встановлюють жодних обмежень щодо надання таких дозволів декільком особам, крім певних випадків, які вказані вище. З огляду на положення ст. 123 ч.3 ЗК України Головне управління Держгеокадастру не мало законних підстав для відмови ОСОБА_3 у видачі наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. На підтвердження цього свідчить і судова практика, де за аналогічних обставин, дії органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування визнавалися протиправними коли другому, третьому чи навіть десятому громадянину орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відмовляв у видачі такого дозволу, мотивуючи вже наявним дозволом на імя іншої особи, яка перша звернулася щодо певної земельної ділянки.

Тому доводи ОСОБА_2 щодо її «правомірного очікування» є безпідставними, оскільки Головне управління Держгеокадастру, видаючи наказ №25-415/14-16-сг від 15.01.2016 не брало на себе ніяких зобовязань щодо передачі ОСОБА_2 в подальшому обраної нею земельної ділянки. На час укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки розміром 25,4960 га з ОСОБА_3 земельна ділянка, що була обрана ОСОБА_2 розміром 2,00 га не була сформована і цій земельній ділянці (розміром 2,00 га) не був присвоєний кадастровий номер, тому визнавати недійсним даний договір оренди тільки на тій підставі, що на частину земельної ділянки, яка увійшла у земельну ділянку, розміром 25,4960 га, що передана ОСОБА_3, претендувала інша особа є не вірним. Бажання особи набути право власності на земельну ділянку, не створює само по собі якихсь правових наслідків, навіть за наявності наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Твердження позивача, що вона після винесення Головним управлінням Держгеокадастру наказу №25-415/14-16-сг від 15.01.2016 понесла фінансові витрати, уклавши договір ФОП ОСОБА_4 на виготовлення проекту та сплативши йому 11.02.2016 вартість роботи в сумі 8125,00 грн, також не є підставою для задоволення позову. Як зазначалося вище, вказану суму ОСОБА_2 внесла одноособово за себе та ще 12 замовників. Роботи за договором ФОП ОСОБА_4 не проводив через те, що на час початку його робіт земельна ділянка була вже зайнята. За поверненням грошей, як пояснила ОСОБА_2, вона до ФОП ОСОБА_4 не зверталася.

Таким чином, твердження ОСОБА_2 щодо понесених матеріальних витрат чи наявних збитків, які вона пов'язує з реалізацією наказу від 15.01.2016, є безгрунтовними.

Друга підстава, на яку послалася позивач для визнання договору оренди від 04.03.2016 недійсним є порушення порядку надання ОСОБА_3 земельної ділянки в оренду.

Відповідно до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Я вважаю, що позивач не має права вимоги, оскільки позивачем ОСОБА_2 не доведено, яким чином процедура укладення договору оренди від 04.03.2016 між відповідачами порушує її права.

Визнання недійсним правочину через вади при його укладенні можлива лише за позовом заінтересованих осіб чи прокурора в інтересах держави.

Наявність у відповідача ОСОБА_3 ще шести договорів оренди також не впливає на права чи законні інтереси позивача ОСОБА_2

Для визнання правочину недійсним потрібні підстави визначені законом. На мою думку жодних підстав для визнання недійсним договору оренди від 04.03.2016 позивач не навела, тому її позов є безгрунтовним.

З огляду на викладене вище, я вважаю, що рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2016 року підлягало зміні в частині мотивів відмови в позові. Підстави для ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову у апеляційного суду не було.

СуддяОСОБА_1.