Номер провадження: 22-ц/785/5845/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.07.2016 року м. Одеса

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області Гайворонський С.П., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Держави України в особі Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної Казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною поведінкою субєкта владних повноваженьза апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 (в інтересах Головного територіального управління юстиції в Одеській області) на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2016 року,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Держави України в особі Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної Казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною поведінкою субєкта владних повноважень, посилаючись на те, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області перебував виконавчий лист № 2а-3571/11 від 25 серпня 2011 року, виданий 31.05.2012 року Іллічівським міським судом Одеської області про зобовязання виконавчого комітету Іллічівської міської Ради провести безоплатно ремонт квартири АДРЕСА_1 місті Іллічівськ Одеської області. Провадження за яким позивачка була стягувачем відкрито 16.07.2012 року, проте в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», зазначене рішення суду не виконане. 05 грудня 2013 року позивачка була вимушена звернутися зі скаргою за Урядовою гарячою лінією з приводу невиконання рішення суду. Лише після цього їй повідомили про закінчення виконавчого провадження 28 вересня 2012 року. Наприкінці грудня 2013 року їй стало відомо, що згідно постанови державного виконавця від 28.09.2012 року виконавче провадження закрито згідно п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» з тих підстав, о здійснення виконавчим комітетом Іллічівської міської Ради Одеської області функцій замовника про ремонту житла можливо лише у випадку, якщо таке житло належить комунальній власності територіальної громади м. Іллічівська. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 01 жовтня 2015 року, яка набула чинності 27 жовтня 2015 року в адміністративній справі № 501/2394/15-а (2-а/501/43/15) було задоволено її адміністративний позов та; 1) визнано протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, щодо визнання поважною причину невиконання виконавчим комітетом Іллічівської міської Ради Одеської області постанови Іллічівського міського суду від 25 серпня 2011 року в адміністративній справі щодо безоплатного ремонту квартири АДРЕСА_2 м. Іллічівська на користь ОСОБА_2; 2) визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 від 28 вересня 2012 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-а/3571/2011, виданого 31 травня 2012 року. Таким чином, протягом тривалого часу старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області діяв неправомірно, несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до затягування виконання рішення суду, чим спричинив їй моральну шкоду. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що тривале невиконання рішення суду порушило її майнові права, позбавило можливості жити у приміщенні, яке мало б бути відремонтованим згідно з рішенням суду. Позивачка вказувала, що зазначала душевних і моральних страждань, повязаних із тим, що її багаторічні намагання добитися правди, зійшли нанівець, бо вже маючи рішення суду на її користь, знову ж таки мала добиватися інформації від державного виконавця про хід виконавчого провадження, через безкінечні скарги примушувати виконавчу службу надавати їй відповіді та документи, доводити правомірність судового рішення та через суд доводити неправомірність дій державного виконавця. Позивачка вказує, що все це не мало результату, бо її мати яку вона доглядала та яка на протязі двох років не виходила з квартири, так і померла не дочекавшись поліпшення умов проживання, проведення ремонту. Їй було соромно знов та знов звертатися до виконавчої служби та чути у відповідь, що сама винна у закритті виконавчого провадження бо не пояснила виконавцю обставини справи. Все це викликало в неї почуття безнадійності у верховенстві закону, нікчемності перед посадовими особами виконавчої служби, що призводило до погіршення самопочуття, психологічного дискомфорту,змін усталеного способу життя. З цих підстав ОСОБА_2 звернулася до суду за захистом своїх прав і вимагає стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю державного виконавця й невиконанням рішення суду задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) гривень шляхом безспірного списання вказаних коштів зі спеціально визначеного для цього рахунку Державного бюджету України для відшкодування шкоди, завданої органами державної влади чи їх службовими особами.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовлено.

Стягнуто з Головного територіального управління юстиції в Одеській області (м. Одеса, вулиця Б.Хмельницького, 34, ) на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

На вказане рішення суду представник ОСОБА_3 (в інтересах Головного територіального управління юстиції в Одеській області) подала апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи та опису документів у справі, що по апеляційній скарзі сплачено суму судового збору в розмірі 1100 грн. (а.с. 84).

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» № 3674 VI від 08.07.2011 року (надалі «Закон») судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1378 грн.

З 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір».

Так, відповідно до Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року (нова редакція, яка діє з 01.09.2015 року), судовий збір за розгляд апеляційної скарги справляється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, при поданні позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Розмір судового збору повинен становити 1650 гривень.

Тому Головному територіальному управлінню юстиції в Одеській області слід доплатити судовий збір у сумі 550 гривеньна розрахунковий рахунок: Отримувач: УК у м. Одесі/Малиновськ. р-н/22030001; Код ; МФО 828011; Банк отримувач: ГУ ДКУ в Одеській області; Р/р 0007; Код класифікації доходів бюджету: 22030001.

Згідно ст. 82 ЦПК України, суд не вбачає підстав апелянту для відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ст. ст. 121, 297 ЦПК України суддя встановивши, що апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення апеляційної скарги без руху, про що повідомляє апелянта і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання апелянтом ухвали.

Якщо апелянт у встановлений строк не виконає вимоги закону, апеляційна скарга буде вважитися неподаною та повернута апелянту.

За таких обставин відповідно до ст. 297 ЦПК України вказана апеляційна скарга представника ОСОБА_3 (в інтересах Головного територіального управління юстиції в Одеській області) підлягає залишенню без руху для усунення недоліків - сплати судового збору та надання до суду апеляційної інстанції оригінала квитанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 (в інтересах Головного територіального управління юстиції в Одеській області) на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2016 року залишити без руху.

Повідомити Головне територіальне управління юстиції в Одеській області про необхідність усунення вказаних недоліків у строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання апелянтом ухвали,та пояснити, що у разі невиконання даної ухвали, скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5