№ 336/4105/16-ц
пр..№2/336/2283/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до житлово-будівельного кооперативу «Дніпроспецсталь-10» про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, уточненому в процесі розгляду справи, в якому зазначила, що 01.01.2006 року померла її мати ОСОБА_2 Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_2. на підставі ордеру № 148633 від 08.07.1972 року була виділена зазначена квартира, в який вона постійно проживала. Пай за квартиру виплачений у травні 1984 року. При житті мати заповіту не залишила.

04.12.2015 року помер її батько ОСОБА_3

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлих батьків є вона.

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після померлих батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовила через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Посилаючись на наведені обставини, просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої 01.01.2006 року матері ОСОБА_2 та померлого 04.12.2015 року батька ОСОБА_3

Сторони в судове засідання не зявилися, від них надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач наполягає на задоволенні позову, представник відповідача не заперечує проти позову.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі наявних у ній доказів.

У відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступне.

16.07.1955 року народилася ОСОБА_1. Згідно даних свідоцтва про народження серії ЯК № 717011 її батьками є ОСОБА_3, та ОСОБА_2 (а.с. 19).

08.07.1972 року на підставі ордеру № 1486 члену ЖБК «Дніпроспецсталь-10» ОСОБА_2 на сімю з 4 чоловік: чоловіка ОСОБА_3, дочку ОСОБА_1 та мати ОСОБА_5 була надана в користування двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 14), в який вона проживала та була зареєстрована. Разом з нею проживала та зареєстрована позивач ОСОБА_1

Пай за квартиру виплачений у травні 1984 року, що підтверджується довідкою ЖБК «Дніпроспецсталь-10» (а.с. 13).

01.04.2006 року ОСОБА_2 померла, про що 02.01.2006 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції зроблено актовий запис за № 17 (а.с. 16). При житті ОСОБА_2. заповіту не залишила.

З цього часу відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом є чоловік ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_1

04.12.2015 року помер ОСОБА_3, про що 05.12.2015 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 8388 (а.с. 15).

За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на момент набуття спадкодавцем права на житло, член житлово-будівельного кооперативу, що повністю сплатив свій пайовий внесок за квартиру, отримує на неї право власності.

Оскільки ОСОБА_2 повністю сплатила пайовий внесок, вона на законних підставах набула право власності на вказану квартиру з моменту внесення нею пайового внеску.

Згідно ст. 22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічна норма міститься у ст. 60 СК України.

Виходячи з того, що квартира АДРЕСА_1 набута під час перебування спадкодавця ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у шлюбі, вона є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому ОСОБА_3 належить ? частина цієї квартири.

Як вбачається із спадкової справи № 2/2016, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_1

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після померлих батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3Л, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовила через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 10-11).

Як розяснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

Статтею 1261, частинами 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки позивачка постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, її вимоги обґрунтовані, законі і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про власність», ст. ст. 328, 384, 1258, 1261, 1268, 1270, 1298 ЦК України, ст. 22 КпШС УРСР, ст. 60 СК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої 01 січня 2006 року матері ОСОБА_2 та померлого 04 грудня 2015 року батька ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П.Суркова