Справа №461/7846/15-ц
Провадження №2/461/180/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 318 973,87 грн. 87 коп. грошової компенсації ринкової вартості: 1/2 частини автомобіля марки АУДІ, модель А6, 2006 року випуску, ідентифікатор WAUZZZ4F87N018692, реєстраційний номер НОМЕР_1; 1/2 частини агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725,1985 року випуску, країна виробник Німеччина, у тому числі: гідравлічна станція заводський №НУА 7908/2370, агрегат холодний заводський № DHYU 385/2938, блок управління РSА 211/3701, агрегат для подачі сировини заводський № DELE 76/3131, компресор повітряний заводський № 295795, рухомий апарат для приливу підошви заводський № DFP 6512/183; припинити з дня отримання компенсації право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину автомобіля марки АУДІ, модель А6, 2006 року випуску, ідентифікатор WAUZZZ4F87N018692, реєстраційний номер НОМЕР_1, та на 1/2 частину агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725, 1985 року випуску, країна виробник Німеччина, у тому числі: гідравлічна станція заводський №НУА 7908/2370, агрегат холодний заводський № DHYU 385/2938, блок управління РSА 211/3701, агрегат для подачі сировини заводський № DELE 76/3131, компресор повітряний заводський № 295795, рухомий апарат для приливу підошви заводський № DFP 6512/183.Також, просила судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 11.03.2010 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. За результатами розгляду спору про поділ нажитого під час шлюбу майна рішенням апеляційного суду Львівської області від 27.09.2012 року, окрім іншого, визнано за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки АУДІ, модель А6, 2006 року випуску, ідентифікатор WAUZZZ4F87N018692, реєстраційний номер НОМЕР_1 та 1/2 частину агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725,1985 року випуску, країна виробник Німеччина. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності; за неможливості такого виділу у звязку з неподільністю речі (ч. 2 ст. 183 ЦК України) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обовязок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому, обовязковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обовязковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Стверджує, що відповідач у повній мірі реалізовує свої права як власника автомобіля та агрегату, а позивач такої можливості не має. Тому просить позов задоволити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 та представники відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у судовому засіданні проти позову заперечили. Зазначили, що погоджуються на сплату відповідачем позивачу лише грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини автомобіля, натомість, агрегат для прямого припливу підошви до верху взуття перебуває у непрацюючому технічному стані, не використовується у професійній діяльності, не має попиту та, фактично, є металобрухтом. Окрім того, зазначили, що відповідач не чинить перешкод позивачу у доступі й використанні зазначеного агрегату. Просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов необхідно задоволити частково із наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 вересня 1987 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який надалі 11 березня 2010 року було розірвано, що підтверджується копіями свідоцтва про укладення та про розірвання шлюбу, які знаходяться у матеріалах справи.

За ОСОБА_4 08 грудня 2006 року було зареєстровано на праві власності автомобіль AUDI A6 чорного кольору з номером двигуна AUK040784, номер кузова НОМЕР_2.

За наслідками розгляду спору про поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2012 року у справі №2-2123/11 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна, набутого за час шлюбу, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 27743 (двадцять сім тисяч сімсот сорок три) доларів США 95 центів, що станом на день винесення рішення, відповідно до офіційного курсу НБУ, становить 221674 (двісті двадцять одну тисячу шістсот сімдесят чотири) грн. 16 коп. - ? розміру витрат на придбання автомобіля марки AUDI модель А6, рік випуску 2006, ідентифікаторWAUZZZ4F87N018692, реєстраційний номер НОМЕР_3, понесених подружжям під час спільного проживання, залишивши даний автомобіль у власності ОСОБА_4. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 ? ринкової вартості агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725, 1985 року випуску, країна виробник Німеччина, у тому числі: гідравлічна станція заводський №НУА 7908/2370, агрегат холодний заводський № DHYU 385/2938, блок управління PSA 211/3701, агрегат для подачі сировини заводський № DELA 76/3131, компресор повітряний заводський № 295795, рухомий апарат для приливу підошви заводський № DFP 6512/183, залишивши даний агрегат у власності ОСОБА_4. Згідно з рішенням колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 27 вересня 2012 року у справі №2-2123/11 провадження №22ц/1390/4775/12 апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2012 року в частині вирішення позову ОСОБА_2 змінено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля марки AUDI, модель А6, 2006 року випуску, ідентифікатор WAUZZZ4F87N018692, реєстраційний номер НОМЕР_3. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725, 1985 року випуску, виробництва Німеччини, у тому числі: гідравлічна станція заводський № НУА 7908/2370, агрегат холодний, заводський № DHYU 385/2938, блок управління РSА 211/3701, агрегат для подачі сировини, заводський № DFP 76/3131, компресор повітряний, заводський № 295795, рухомий апарат для приливу підошви заводський № DFP 6512/183.В частині стягнення в користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 грошової компенсації за автомобіль та агрегат для прямого приливу підошви рішення скасовано.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.02.2016 року у справі №461/7846/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за частку в спільному майні задоволено клопотання відповідача та призначено по зазначеній цивільній справі судову автотоварознавчу та судову товарознавчу експертизи.

Згідно Висновку №1073 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №461/7846/15-ц, складеного 05.08.2016 року експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_9, ринкова вартість автомобіля «Audi A6 FSi Quattro AT»2006 року випуску, ідентифікаційний номер WAUZZZ4F87N018692, реєстраційний номер НОМЕР_3, на час завершення експертизи 05.08.2016 року, з врахуванням його стану, визначеного на момент експертного огляду 06.05.2016 року, становить 252321 грн.

Згідно дослідницької частини Висновку №1074 судової товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №461/7846/15-ц, складеного 22.08.2016 року експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_10, «проведеним пошуком, цінової інформації, на ринку України не виявлено даних по продажу агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725 в працездатному стані чи такому який відповідає стану обєкта дослідження. Окрім того, слід зазначити, що на ринку України не виявлено даних по продажу подібною за своїми функціональними можливостями (властивостями) майна, в стані такому ж як і стан обєкта дослідження. А також не виявлено даних про бажання якого-небудь споживача придбати такий же (ідентичний обєкту дослідження) чи подібний агрегат для прямого приливу підошви до верху взуття. Вищезазначені дані свідчать про те, що обєкт дослідження в стані такому, який він є, станом на дату проведення огляду, а саме: в непрацездатному стана з непрацюючими основними вузлами і агрегатами (по причині їх некомплектності, заблокованості тощо) не користуються попитом на ринку України. Тобто на ринку України не виявлено даних пропозиції по продажу чи купівлі ідентичного або аналогічного обладнання в стані такому ж як і стан обєкта дослідження. З огляду на ці факти, експерт припускає, що обєкт дослідження станом на дату проведення експертизи не здатний задовольняти потреби споживача відповідно до своїх первісних функцій, тобто об'єкт за роки експлуатації вичерпав свою корисність. Відповідно до даних про технічний, стан обєкту дослідження, і даних зазначених в табл.1 стан обєкту дослідження може відповідати стану - обладнання яке немає попиту - металолом. Даний стан обладнання підрозуміває, що по відношенню до обладнання яке перебуває в такому стані не має розумних перспектив на продаж, окрім як по вартості основних матеріалів, які можна отримати з нього. Відповідно, вартість обєкта дослідження на дату проведення експертизи відповідає вартості основних матеріалів які можна отримати з нього». «Отже вартість обєкта дослідження: агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725 … у звязку з тим, що він перебуває у стані який унеможливлює його подальшу експлуатацію, складає вартість йото основних матеріалів які можна отримати з нього. Проведеним пошуком інформації не виявлено даних про попит на ринку України на основні агрегати які входять у склад обєкта дослідження, тому його вартість станом на дату проведення дослідження, може бути прирівняна до вартості брухту його складових по вартості скупівлі металолому в залежності від металу який входить до складу цих складових. Так як, у розпорядженні експерта відсутні дані про вагу основних складових і матеріал з якого вони виготовленні, тому вартість обєкта дослідження станом на дату проведення дослідження може бути визначена після проведення сортування основних вузлів і агрегатів за матеріалом виготовлення, з подальшим їх зважування (встановленням заг. ваги) та помноженням цих даних на вартість скупівлі брухту цих матеріалів за мінусом вартості робіт по їх видобутку з обєкта дослідження та транспортуванню у пункт приймання». Відтак, у заключній частині експерт прийшов до висновку про те, що «вартість агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725, 1985 року випуску, країна виробник Німеччина, у тому числі: гідравлічна станція заводський №НУА 7908/2370, агрегат холодний заводський №DHYU 3852938, блок управління РSА 211/3701, агрегат для подачі сировини заводський №DELE 76/3131, компресор повітряний заводський №295795, рухомий апарат для приливу підошви заводський №DFP 6512/183 в цінах станом на дату проведення дослідження експертним шляхом не представляється можливим по причині відсутності в експерта даних про вагу основних вузлів і агрегатів обєкта дослідження та матеріалу з якого виготовленні ці вузли та агрегати, вартості робіт по їх видобутку з обєкта дослідження та транспортуванню у пункт приймання, проте вартість обєкта дослідження станом на дату проведення експертизи складається із сум: вартість брухту основних вузлів і агрегатів за мінусом вартості робіт по їх видобутку з обєкта дослідження та транспортуванню у пункт приймання, у разі, якщо вартість брухту основних агрегатів буде меншою за вартість їх видобутку з обєкта дослідження та їх транспортуванню у пункт приймання металобрухту, то в такому випадку вартість ліквідації обєкта дослідження буде становити 1 грн.».

Щодо висновку експерта №1074, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.Згідно із ч. 1 ст. 66 ЦПК України, висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Як про те розяснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року №15), при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі ст.67 КПК чи ст.62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності (п. 3). При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: - чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; - чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; - компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; - достатність поданих експертові об'єктів дослідження; - повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; - узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; - обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи (п.17). Судам потрібно мати на увазі, що акти чи інші документи, в тому числі відомчі, де зазначаються обставини, встановлені із застосуванням спеціальних знань (наприклад, про причини аварії, вартість ремонту, розмір нестачі матеріальних цінностей), не можуть розглядатися як висновок експерта та бути підставою для відмови в призначенні експертизи, навіть якщо вони одержані на запит суду, органу дізнання, слідчого або адвоката (п.18).

У випадку, коли експерт провів дослідження у межах своїх спеціальних знань, але з причин відсутності методик, обладнання, недостатності виявлених ознак тощо не може відповісти на поставлені питання в категорійній або ймовірній формі формулюєтьсявисновок про неможливість вирішення питання.У разі неможливості відповісти на всі або деякі з поставлених перед експертом (експертами) питань, висновок повинен містити вмотивовані обґрунтування з цього приводу. У разі, коли постановлені питання виходять за межі спеціальних знань судового експерта чи отримані матеріали недостатні для надання висновку, то судовий експерт складає вмотивоване повідомлення про неможливість проведення експертизи. Повідомлення про неможливість проведення експертизи складається з трьох частин: вступної, мотивувальної та заключної. У вступній частині викладаються відомості, наведені вище для висновку експерта за виключенням того, що в повідомленні про неможливість проведення експертизи експерт зазначає, що він попереджений про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків тільки за ст.385 КК України. У мотивувальній частині викладаються причини, які зумовили неможливість проведення експертизи. У заключній частині вказується про неможливість проведення експертизи.

Разом з тим, із оцінюваного висновку експерта вбачається, що такий сформульований як висновок про неможливість вирішення окремих питань та не є вмотивованим повідомленням про неможливість проведення експертизи.

А відтак, на переконання суду, покликання позивача на норми ст. 146 ЦПК України є безпідставними, оскільки такі стосуються випадку неможливості проведення експертизи. Необґрунтованими й безпідставними видаються також доводи позивача щодо врахування при вирішенні спору вартості агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття, яка зазначена у договорі застави №010/08-3/3563/з2 від 28.02.2008 року, оскільки вказані дані не можуть розглядатися та підміняти висновку експерта, при цьому, такі не визначають дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи судом.

В силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники у здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК кожен зі співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності. За неможливості такого виділу зв'язку з неподільністю речі (ч. 2 ст. 183 ЦК) співвласник, який бажає виділу, має право на одержанні від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, у взаємозв'язку з положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК, суд дійшов висновку, що передбачене ч. 2 цієї норми право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками, і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондує обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається, виходячи з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, не передбачається обов'язковості згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Водночас, слід прийняти до уваги, що правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Питання наявності чи відсутності можливості сплати такої компенсації в постанові Пленуму не порушується. Однак присудження грошової компенсації за відсутності можливості у інших співвласників сплатити її може призвести до позбавлення їх права власності. Відтак, при вирішенні спору, крім спеціальної норми, слід керуватися і загальними засадами цивільного законодавства (ст. 3 ЦК) щодо справедливості, добросовісності та розумності з урахуванням прав і інтересів усіх співвласників та з'ясувати, чи не зловживає особа, яка бажає виділу в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, наданим їй ч. 2 ст. 364 ЦК правом, чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки, і що такий виділ не завдасть їм шкоди.

У порядку, встановленому ст. 364 ЦК України, з дотриманням вимог ст. 370 ЦК щодо рівності часток співвласників, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, здійснюється виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності.Відповідно до чч. 1 і 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Разом із тим, згідно з вимогами чч. 4 і 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

В силу положень ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Відповідно до ст.71 СК України, спільне майно подружжя підлягає поділу в натурі. Між тим, як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п.25), у разі коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Жодна зі сторін не виявила бажання компенсувати іншій стороні різницю у вартості майна, оскільки не внесла на депозит суду відповідних сум. Відповідачем по справі не внесено на депозитний рахунок суду відповідної суми, при цьому, такий не заперечує проти сплати позивачу грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини автомобіля. Разом з тим, відсутні згода й бажання відповідача на сплату грошової компенсації позивачу за частку у праві власності на агрегат для прямого приливу підошви до верху взуття.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

При цьому, як слідує з експертного висновку,агрегат для прямого приливу підошви до верху взуттястаном на дату проведення експертизи перебуває у непрацездатному стані, з непрацюючими основними вузлами і агрегатами, не здатний задовольняти потреби споживача відповідно до своїх первісних функцій, за роки експлуатації вичерпав свою корисність, себто, не може застосовуватися у професійній діяльності.

Відтак, суд вважає правомірним та можливим стягнути із відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 126160 грн. 50 коп. грошової компенсації ринкової вартості: 1/2 частини автомобіля марки АУДІ, модель А6, 2006 року випуску, ідентифікатор WAUZZZ4F87N018692, реєстраційний номер ВС6549А, та залишити за обома сторонами встановлене судовим рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27 вересня 2012 року право власності на агрегат для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725,1985 року випуску, країна виробник Німеччина, у тому числі: гідравлічна станція заводський №НУА 7908/2370, агрегат холодний заводський № DHYU 385/2938, блок управління РSА 211/3701, агрегат для подачі сировини заводський № DELE 76/3131, компресор повітряний заводський № 295795, рухомий апарат для приливу підошви заводський № DFP 6512/183 в ідеальних частках.

Суд враховує правові позиції й обґрунтування із цього приводу, висловлені Верховним Судом України в ухвалі від 22 квітня 2009 року у справі №6-8265св08 та правові підходи, застосовані при розгляді цивільних справ №6-5521св07 (ухвала від 22 серпня 2007 року) і №6-3368св09 (ухвала від 31 березня 2010 року), в ухвалі від 19 березня 2008 року у справі №6-2883св08 та ухвалі від 22 квітня 2009 року у справі №6-1296св08, які в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України, рекомендації ВСУ, крім спеціальної норми, керуватися і загальними засадами цивільного законодавства (ст. 3 ЦК) щодо справедливості, добросовісності та розумності з урахуванням прав та інтересів усіх співвласників і з'ясовувати, чи не зловживає особа, яка бажає виділу в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, наданим ч.2 ст.364 ЦК правом, чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки, і що такий виділ не завдасть їм шкоди.

Враховуючи отримання ОСОБА_4 порівняно невеликого розміру заробітної плати, належності йому частки в розмірі лише 5% статутного капіталу ТзОВ «Степ», наявності боргових зобовязань перед ОСОБА_11 (відповідно до боргової розписки на суму 150 000 грн.), суд дійшов висновку про відсутність реальної можливості у відповідача повною мірою виплатити компенсацію згідно вимог позивача, оскільки покладення на нього такого обов'язку неминуче призведе до звернення стягнення та примусовий продаж майна ОСОБА_4 й порушення законних прав відповідача.

Окрім того, ОСОБА_2 передчасно та невірно обраний спосіб захисту свого права шляхом стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні, не враховано можливості заявлення вимоги про усунення перешкод у користуванні спірним майном шляхом установлення співвласниками порядку користування (використання) агрегату, не запропоновано відповідачу будь-яких інших способів припинення права спільної часткової власності.

Таким чином, зясувавши характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам та поясненням сторін у їх сукупності, суд приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні.

Окрім того, оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1083,83 грн. з розрахунку (126160,50 грн. (задоволена вимога) : 802010,73 грн. (заявлена сума позовних вимог) х 6890,00 грн. (загальна сума сплаченого судового збору) = 1083,83 грн.

Оскільки відповідачем не надано суду документів, які б підтверджували оплату ним витрат по проведенню експертиз, судом питання розподілу цієї частини судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 3, 14, 183, 319, 364 ЦК України, ст.71 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_4) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_5) 126160,50 грн. грошової компенсації за її частку в спільному майні, а саме 1/2 частини автомобіля марки «Audi» модель «A6», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, ідентифікатор WAUZZZF87N018692, вартістю 252321,00 грн.

Припинити з дня отримання компенсації право власності ОСОБА_2 на ? частку автомобіля марки «Audi» модель «A6», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, ідентифікатор WAUZZZF87N018692.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_4) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_5) 1083,83 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10 днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.