Справа № 467/395/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

у складі головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Сіваченко Ю.І.

за участю відповідача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Арбузинка цивільну справу за позовом

публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК"

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (надалі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № NKUCAE00000003 від 31.08. 2007 року у розмірі 59009,41 доларів США, що за курсом 24,52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.01.2016 року складає 1446910 грн. 73 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 31 серпня 2007 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № NKUCAE00000003 на купівлю автомобіля з кінцевим терміном повернення 30 серпня 2012 року.

За умовами вказаного договору банк зобовязувався надати відповідачу кредитні кошти в строки та в порядку, що встановлені в кредитному договорі. Відповідач, на відміну від позивача, умови кредитного договору не виконує, а саме: своєчасно не надав банку грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісією, а також іншими витратами, відповідно до умов кредитного договору.

Позивач вважає, що у звязку із вказаними порушеннями зобовязань станом на 22.01.2016 року у відповідача перед ним утворилась заборгованість у розмірі 59009,41 доларів США, із них 11186,16 доларів США заборгованість за кредитом; 16387,71 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 772,03 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 30663,51 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що за курсом 24,52 грн. за 1 долар США складає 1446910 грн. 73 коп.

Просив суд стягнути із відповідача на користь банку вказану суму боргу та сплачений судовий збір.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив винести рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову та пояснив, що дійсно 31 серпня 2007 року між ним та позивачем було укладено кредитний договір на придбання автомобіля. У звязку із скрутним становищем, до 2009 року ним сплачувались платежі згідно умов договору. Після 2009 року ОСОБА_1 перестав вносити платежі. За рішенням суду було звернуто стягнення на заставний автомобіль, тому в 2011 році він на виконання рішення суду, передав належний йому автомобіль MERCEDES-BENZ VITO представнику банку. Після вилучення автомобіля, до представників банку не звертався. Нікому, в тому числі представникам банку, повноважень щодо здійснення будь-яких платежів від свого імені на погашення боргу не надавав, в тому числі зарахування коштів від реалізації автомобіля. Просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача просила суд застосувати до заявлених вимог позивача строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав пропущення строку позовної давності. Суду зазначила, що внесення банком самостійно на рахунок ОСОБА_1 30 квітня 2014 року коштів в сумі 2175,14 доларів США від реалізації заставного автомобіля не може свідчити про добровільність сплати ОСОБА_1 кредитної заборгованості та не може вважатись як переривання строку позовної давності.

Вислухавши відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У ч. 1 ст. 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, а саме: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 серпня 2007 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» та відповідачем був укладений кредитний договір № NKUCAE00000003, відповідно до умов якого, а саме п.7.1 договору, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 18177,76 на наступні цілі: 12373,22 доларів США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,8 доларів США для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2.; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № NKUCAE00000003 від 31 серпня 2007 року, договором особистого страхування № NKUCAE00000003 від 31 серпня 2007 року на строк до 30 серпня 2008 року у сумі 945,67 доларів США, а також винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 123,73 доларів США, та у розмірі 4728,34 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору (а.с. 8-10) з кінцевим терміном повернення 30 серпня 2012 року.

Періоди сплати з «24» по «28» число кожного місяця. Погашення заборговані здійснюється щомісячно починаючи, через місяць в період сплати, позичальник повинен надавати банку кошти ( щомісячні платежі) у сумі 306,05 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Згідно п.2.1.2 Договору банк зобовязується з метою надання та обслуговування кредиту, відкрити рахунок позичальникові.

Відповідно до п. 7.3 Договору забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним Договором виступає автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, VSA2088, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобовязань за даним Договором (а.с. 8,9).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № NKUCAE00000003 від 31 серпня 2007 року, за розрахунком позивача заборгованість ОСОБА_1 станом на 22 січня 2016 року склала 59009,41 доларів США, що за курсом НБУ становить 1446910,73 грн. та яка складається з наступного: 11186,16 доларів США заборгованість за кредитом; 16387,71 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 772,03 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 30663,51 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що за курсом 24,52 грн. за 1 долар США складає 1446910 грн. 73 коп. (а.с. 4-6, 50-53, 77-79)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили, (а.с 60-62) позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задоволено.

Передано в заклад ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно легковий автомобіль марки MERCEDES, модель BENZ VITO, 2001 року випуску, № кузов/шасі: VSA2088, державний номер НОМЕР_1.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKUCAE00000003 від 31 серпня 2007 року станом на 12. Травня 2099 року в розмірі 79013 грн. 84 коп. (що еквівалентно 10369,27 доларів США) звернути стягнення на предмет застави, а саме легковий автомобіль марки MERCEDES, модель BENZ VITO, 2001 року випуску, № кузов/шасі: VSA2088, державний номер НОМЕР_1, що належить на прав власності ОСОБА_1 шляхом надання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права укладати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Постановою державного виконавця від 09.03.2011 року на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2010 року відкрито виконавче провадження (а.с. 31).

Постановою державного виконавця від 23.06.2011 року закінчено виконавче провадження в звязку із повним та фактичним виканням виконавчого документу (а.с. 30).

У відповідності до норми ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з нормою ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Суду не надано доказів щодо збільшення встановленої законом позовної давності.

Нормою ч. 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до норми ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Нормою ч. 1 ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

В судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання, оголошене у судовому засіданні під час розгляду справи, про застосування строків позовної давності

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Умовами Договору сторони узгодили період сплати щомісячного платежу у сумі 306,05 доларів США з 24 по 28 число кожного місяця для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п. 7.1).

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14), 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14) та 3 червня 2015 року (№ 6-31цс15).

Судом відповідно до вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України вживалися заходи щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема, дати сплати відповідачем останнього платежу для встановлення початку перебігу позовної давності.

Як вбачається з наданих позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів розрахунку заборгованості, виписок по рахунку, останній платіж на погашення заборгованості за Договором відповідачем було здійснено 27 лютого 2009 року ( а.с. 80), після вказаної дати жодних платежів до банку відповідач не здійснював, тому перебіг позовної давності для позивача почався з 28 березня 2009 року. У визначений Договором строк відповідач заборгованість не погасив.

До суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся 23 червня 2009 року (а.с. 60).

Також, умовами укладеного між банком та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, кінцевий термін виконання зобов'язання був визначений 30 серпня 2012 року, отже строк позовної давності за даним договором це 31 серпня 2015 року.

З даним позовом до суду позивач звернувся 02 лютого 2016 року, тобто, поза межами строку позовної давності, встановленого законом.

Суд не має можливості посилатись, як на переривання перебігу строку позовної давності, погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором 30 квітня 2014 року.

Так, із розрахунку заборгованості убачається, що дійсно 30 квітня 2014 року заборгованість по пені за кредитним договором зменшилася на 2175, 14 доларів США (а.с. 6 зворот, 52, 79).

Як видно із пояснень представника позивача, часткове погашення заборгованості сталося за рахунок коштів, що надійшли від реалізації автомобіля, переданого ОСОБА_1 добровільно Банку.

Надані позивачем на підтвердження цих доводів копія ОСОБА_2 від 15 червня 2011 року (а.с. 76) про передачу легкового автомобіля марки MERCEDES, модель BENZ VITO, 2001 року випуску, № кузов/шасі: VSA2088, державний номер НОМЕР_1, що належить на прав власності ОСОБА_1 представнику банку, не можуть бути належними доказами вчинення відповідачем дій, які переривають перебіг строку позовної давності за спірним кредитним договором, оскільки вказаний автомобіль було відповідачем передано як заставне майно за спірним кредитним договором.

Не може вважатися належним доказом переривання перебігу строку позовної давності і рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2010 року (а.с. 60-62).

Представником відповідача та відповідачем категорично заперечувалося вчинення останнім будь-яких дій про визнання заборгованості за кредитним договором, зокрема, здійснення ним 30 квітня 2014 року платежу на погашення заборгованості.

Позивачем такі заперечення не спростовані.

Копія платіжного доручення від 30 квітня 2014 року за № 1 (а.с. 59) та виписка з рахунку ОСОБА_1 (а.с. 54-58) про списання кредиту 30 квітня 2014 року в сумі 2175, 14 доларів США в погашення заборгованості за спірним договором не свідчать про визнання боргу відповідачем, оскільки не містять інформації про сплату зазначеної суми особисто відповідачем, або перерахування її з іншого рахунку за його згодою чи дорученням.

Інших доказів на підтвердження визнання відповідачем заборгованості за кредитним договором та вчинення будь-яких дій щодо її погашення в межах строку позовної давності, позивачем не надано.

За такого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Оскільки в задоволенні основних вимог відмовлено, то в силу ст. 88 ЦПК України вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених судових витрат задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 07 червня 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_4