Провадження № 2/522/3838/16
Справа № 522/2534/16-ц
УХВАЛА
01 червня 2016 р. м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ПАТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Позивач 22.04.2015р. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_4 про наявність заборгованості у розмірі 63 979,21 долларів США, і про звернення стягнення на предмет іпотеки-трикімнатну квартиру заг. пл..74,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 заявив клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду справи за позовом про стягнення заборгованості за цим кредитним договором, посилаючись при цьому на розяснення ОСОБА_6 ВСУ « Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» від 01.02.2015р.
Представник Відповідача ОСОБА_2-ОСОБА_7, підтримав клопотання та також просив зупинити провадження по справі.
Представик банку заперечував проти клопотання та зазначивши що це є правом позивача вибору способу захисту.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суд не повідомив.
Суд , вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки (квартири) яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3, та які є іпотекодавцями., тобто коли позичальник є відмінною особою від іпотекодавця, посилаючись на наявну заборгованість у розмірі 63 979.21 долл США та заборгованість по пені і процентам в розмірі 41 478,72 грн.
Відповідно до розділу 7 ОСОБА_6 ВСУ від 01.02.2015р. «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 39 Закону N 898-IV у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Положення ч. 1 ст. 11 Закону N 898-IV, яким установлена відповідальність майнового поручителя перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки, передбачає право кредитора стягнути непокриту предметом іпотеки суму боргу з боржника у разі, якщо вартість іпотечного майна є меншою від заборгованості за основним зобов'язанням. Зважаючи на той факт, що чинне законодавство (ст. 39 Закону N 898-IV) та відповідні роз'яснення (п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України N 5) передбачають зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, беручи до уваги, що фактична ціна продажу цього майна в процесі його реалізації може змінюватися, вимога про стягнення суми боргу непокритого іпотечним майном повинна заявлятися лише після фактичного звернення стягнення на предмет іпотеки, причому як у випадку, коли мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить майновому поручителю, так і тоді, коли іпотечне майно належить боржнику за основним зобов'язанням.
Таким чином, одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку є неправильним.
Суд вважає що іпотекодержатель має право звернення до суду з відповідним позовом у разі порушення відповідачем відповідних зобовязань.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10,15,27, 31. 44,60, 61, 168, 201, 169, 208-210 ЦПК України, суд -
Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5Г
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_6