У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 і товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Освіта" до Рівненської обласної організації "Громацький рух "Льонокомбінат" та ОСОБА_1 про захист авторського права та стягнення компенсації за його порушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 та ТОВ «Видавничий дім «Освіта» звернулися в суд з позовом до Рівненської обласної громадської організації «Громадянський рух «Льонокомбінат», ОСОБА_1 про захист авторського права та стягнення компенсації за його порушення. Позивачі просили заборонити ОСОБА_1 та Громадянський рух «Льонокомбінат» використовувати твір, виключні майнові права на який належать Позивачам, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат в сумі 12180,00 грн. та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Видавничий дім «Освіта» компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат в сумі 12180,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог вказували, що ОСОБА_2 та ТОВ «Видавничий дім «Освіта» є співвласниками виключних майнових авторських прав на твір. Відповідачі неправомірно використали твір в мережі Інтернет без дозволу Позивачів та без виплати Позивачам винагороди за його використання з комерційною метою, чим допускають порушення їх виключних майнових

_____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/1058/2016 Головуючий у суді 1 інстанції: Музичук Н.Ю.

Доповідач : Демянчук С.В.

прав.

Рішенням Рівненського міського суду від 18 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 і ТОВ «Видавничий дім «Освіта» задоволено.

Заборонено ОСОБА_1 та Рівненській обласній організації «Громадянський рух «Льонокомбінат» використовувати твори, виключні майнові права на які належать позивачам.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що складає 12180 грн. 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Видавничий дім «Освіта» компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що складає 12180 грн. 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Рівненської обласноїй організації «Громадянський рух «Льонокомбінат» кошти на відшкодування судових витрат в сумі 487 грн. 21 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, неповно та невірно встановлені обставини, які мають значення для справи.

Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив та не встановив ні факту протиправної поведінки ОСОБА_1 (факт розміщення), ні завданої шкоди, ні причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою, ні вини, що доводить як факт відсутності цивільного правопорушення так і настання відповідальності.

Вказує, що позивачі, використавши репродукції картини та художніх творів намагаються стягнути компенсацію з відповідачів, при цьому не доводять належними доказами, що саме ними створено «зображення рудоволосої дівчинки в капелюшку».

Крім того зазначає, що «зображення рудоволосої дівчинки в капелюшку» відображено в навчальному виданні «Образотворче мистецтво. З клас».

Відтворення навчальних посібників регулюється положеннями ст. 23 Вільне відтворення примірників твору для навчання Закону України «Про авторське право і суміжні права» відповідно до якої допускається без згоди автора чи іншої особи, яка має авторське право відтворення уривків з опублікованих письмових творів, аудіовізуальних творів як ілюстрацій для навчання за умови, що обсяг такого відтворення відповідає зазначеній меті.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції від 18 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 та ТОВ «Видавничий дім «Освіта» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 та ТОВ «Видавничий дім «Освіта», заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, покликався на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

ОСОБА_1, представник Рівненської обласної організації «Громадянський рух «Льонокомбінат» в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначивши, що підтримує апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 03 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що творчою працею ОСОБА_2 було створено малюнки до підручника «Образотворче мистецтво. 1 клас» для загальноосвітніх навчальних закладів, авт. ОСОБА_2, ОСОБА_4, у тому числі зображення рудоволосої дівчинки, що зображена на сторінках підручника. Факт замовлення, створення та передачі малюнків (ілюстрацій) до підручника підтверджується Угодою про виконання разової роботи № 56 від 01 квітня 2012 року з Актом здачі-приймання виконаної роботи від 27 квітня 2012 року. Відповідно до цього правочину, виконавець (ОСОБА_2В.) бере на себе зобов'язання виконати наступну разову роботу: художнє редагування, дизайн підручника «Образотворче мистецтво. 1 клас». Зазначена Угода не передбачає передачі майнових прав на малюнки, а примірник твору (підручника «Образотворче мистецтво. 1 клас») містить відповідний знак охорони авторського права © та відомості щодо позивача ОСОБА_2 - субєкта авторського права.

Оскільки матеріали справи не містять жодних доказів передачі прав на зображення рудоволосої дівчинки від її автора позивача ОСОБА_2, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що виключні майнові права на твір зображення рудоволосої дівчинки, належать позивачу ОСОБА_2.

Разом з цим, позивач ТОВ «Видавничий дім «Освіта» - є власником виключних майнових прав на рукопис підручника «Образотворче мистецтво, 1 клас». Факт належності виключних майнових авторських прав на літературний твір підтверджується Авторським договором № 24-10/11 від 24 жовтня 2011 року, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (автори) передали ТОВ «Видавничий дім «Освіта» виключні майнові права інтелектуальної власності на використання твору (тексту підручника «Образотворче мистецтво, 1 клас»). Строк дії вказаного договору відповідно до п. 6.1. Договору, триває з 27 жовтня 2011 року до 27 жовтня 2016 року.

Відповідно до роз'яснень п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" від 4 червня 2010 року № 5, майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону №3792-ХІІ), шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (ч. 1 ст. 435 ЦК України, ст. 11 Закону № 3792-ХІІ).

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону № 3792-ХІІ при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК України).

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК України/ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом /ст. 60 ЦПК України/ покладено на сторони.

Згідно зі ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на положення Закону та роз'яснення зазначеної постанови Пленуму, виконання вимог Закону при використанні ним об'єкту авторського права зобов'язаний довести відповідач.

Однак, як вбачається, доводи відповідача ОСОБА_1 зводяться до заперечень висновків суду, а належних та достатніх доказів на спростування висновків суду першої інстанції ним не надано.

Поскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, та, враховуючи, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив дійсні обставини справи, з'ясував характер взаємовідносин сторін, постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, та зважаючи, що не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П. Ковалевич

А.М. Шеремет