АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретаря: Скакун К.В.

з участю: представника заявника ОСОБА_1, представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про зміну способу та порядку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Чернівецького міського голови, Чернівецької міської ради, третя особа - Комунальна медична установа «Міський клінічний пологовий будинок №1», про визнання незаконним розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації втрати частини заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Чернівецького міського голови на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 жовтня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 квітня 2016 року.

Посилався на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2015 року стягнуто на його користь з місцевого

______________________________________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/1395/16 Головуючий у 1 інстанції: Мамачин П.І.

Категорія:53 Доповідач: Литвинюк І.М.

бюджету Чернівецької міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 травня 2014 року по 21 серпня 2015 року у розмірі 98 616,87 грн. без урахування податків та інших обовязкових платежів. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області стягнуто з місцевого бюджету Чернівецької міської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 квітня 2014 року по 25 травня 2014 року включно у розмірі 9 528,20 грн. з утриманням податків та інших обовязкових платежів.

На виконання рішення суду фінансове управління Чернівецької міської ради листом від 04 листопада 2015 року повідомило, що рішенням Чернівецької міської ради VI скликання від 29 січня 2015 року №1481 затверджений міський бюджет міста Чернівців та відсутня можливість надати реквізити для здійснення безспірного списання коштів, оскільки місцевий бюджет Чернівецької міської ради не затверджувався.

Зазначав, що до звільнення з роботи він працював на посаді головного лікаря комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1», оплата праці здійснювалася саме цією медичною установою відповідно до штатного розпису. Фінансування посади головного лікаря здійснювалося за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету та коштів міського бюджету м. Чернівців.

Оскільки рішенням Чернівецької міської ради VI скликання від 29 січня 2015 року №1481 був затверджений міський бюджет міста Чернівців, а не місцевий бюджет Чернівецької міської ради, просив змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, постановивши ухвалу про стягнення присуджених коштів з міського бюджету міста Чернівці.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Змінено спосіб та порядок виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2015 року в частині стягнення з місцевого бюджету Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26 травня 2014 року по 21 серпня 2015 року в розмірі 98 616,87 грн. без врахування податків та обовязкових платежів та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 квітня 2016 року в частині стягнення з місцевого бюджету Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 9 528,20 грн.

Стягнуто з міського бюджету міста Чернівці на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 травня 2014 року по 21 серпня 2015 року в розмірі 98 616,87 грн. без врахування податків та обовязкових платежів та середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 квітня 2014 року по 25 травня 2014 року в розмірі 9 528,20 грн., з утриманням податків та інших обовязкових платежів.

Чернівецький міський голова ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 жовтня 2016 року скасувати та постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зміну та порядку способу виконання рішення суду.

Посилається на те, що зміст поданої заяви зводиться до заміни слова «місцевий» на «міський», а не встановлення способу виконання судового рішення відповідно до «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженому постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845, оскільки не визначає розпорядника, з рахунків якого має бути проведено безспірне списання коштів з метою виконання судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Чернівецького міського голови ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Обовязковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обовязкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній із сторін.

Не допустимо вважати, що стаття 6 Конвенції, докладно описуючи надані сторонам процесуальні гарантії - справедливий, відкритий, і швидкий розгляд, - залишила реалізацію судових рішень без захисту.

Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6 Конвенції, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.

Постановляючи ухвалу про зміну способу та порядку виконання рішення суду про стягнення присуджених коштів з міського бюджету міста Чернівці, суд першої інстанції виходив з того, що існують обставини, що утруднюють виконання рішення. В ухвалі зазначено, що управління Державної казначейської служби повернуло ОСОБА_3 виконавчі листи без виконання та повідомило, що рішенням сесії Чернівецької міської ради місцевий бюджет Чернівецької міської ради не затверджувався, а затверджувався міський бюджет міста Чернівці, а тому відсутня можливість надати реквізити для здійснення безспірного списання коштів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Наведений у ст. 373 ЦПК України перелік виняткових обставин, що можуть враховуватися судом під час розгляду питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Стаття 373 ЦПК України не пов'язує суд зі згодою сторони на вжиття передбачених законом заходів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60, 373 ЦПК України саме заявник зобов'язаний довести зазначений локальний предмет доказування, тобто виняткові підстави для про зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

У ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто з місцевого бюджету Чернівецької міської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 травня 2014 року по 21 серпня 2015 року у розмірі 98 616,87 грн. без урахування податків та інших обовязкових платежів.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області стягнуто з місцевого бюджету Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 квітня 2014 року по 25 травня 2014 року включно у розмірі 9528,20 грн. з утриманням податків та інших обовязкових платежів.

На виконання вказаних рішень судів було видано два виконавчі листи.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що управління Державної казначейської служби України у м. Чернівцях Чернівецької області, з посиланням на відповідь фінансового управління Чернівецької міської ради №10 02-23252 від 04 листопада 2015 року, повернуло дані виконавчі листи без виконання та повідомило, що рішенням Чернівецької міської ради VI скликання від 29 січня 2015 року №1481 затверджений міський бюджет міста Чернівців та відсутня можливість надати реквізити для здійснення безспірного списання коштів, оскільки місцевий бюджет Чернівецької міської ради не затверджувався.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У правовій позиції у справі № 6-1829цс15 Верховний Суд України вказав, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

При цьому розглядаючи заяву про зміну способу виконання рішення, суд не вправі змінювати зміст рішення або його суть.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на теперішній час існують обставини, що утруднюють виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 квітня 2016 року, а тому вважав за можливе змінити спосіб виконання рішення, зазначивши про стягнення присуджених коштів з міського бюджету міста Чернівців.

Пунктами 18-19 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845 (із змінами та доповненнями), визначено, що під час виконання виконавчого документа суду про стягнення надходжень бюджету, крім бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, орган Казначейства повідомляє протягом п'яти робочих днів після надходження такого документа відповідному органові, що контролює справляння надходжень бюджету (в разі безспірного списання коштів місцевого бюджету - також відповідному фінансовому органу), про надходження зазначеного виконавчого документа. У разі потреби орган Казначейства звертається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, за інформацією про підтвердження зарахування коштів до державного та місцевих бюджетів або встановлення залишку неповернутих з державного та місцевих бюджетів коштів чи узгодження реквізитів рахунків, на яких обліковуються надходження бюджету, кодів бюджетної класифікації тощо та визначає строк її подання, який становить не більш як 15 робочих днів (п. 18).

Безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету або у заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів (п. 19).

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2015 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 13 квітня 2016 року передбачає стягнення на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідачем у справі є Чернівецька міська рада, отже, можуть бути виконані виключно шляхом безспірного списання стягнутих судом коштів органом Державної казначейської служби України з місцевого бюджету м. Чернівців.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з урахуванням наведених обставин необхідним є встановлення способу і порядку виконання вказаних рішень шляхом стягнення присуджених коштів з міського бюджету м. Чернівців, що не є зміною змісту рішення або його суті.

Вищезазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що зміст поданої заяви зводиться лише до заміни слова «місцевий» на слово «міський» і не є зміною способу виконання рішення суду, оскільки не визначає розпорядника, з рахунків якого має бути проведено безспірне списання коштів з метою виконання судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують, не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303-304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Чернівецького міського голови ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: