У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 вересня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від

21 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 13 вересня 2016 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від

21 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12 040,52 дол. США та 7 794,60 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2

ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішеннята залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції вірно враховував, положення ст. 627 ЦК України, а також що відповідно до п. 2.3.1. кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Апеляційний суд вірно виходив із того, що у 2008 році банком було прийнято рішення про зміну процентної ставки з 12,00% до 15,12%. Про цю зміну банк повідомив клієнта листом від 19 жовтня 2008 року № 008856. Зазначена умова договору повністю узгоджується з положенням чинного законодавства.

Додатковими угодами від 20 серпня 2010 року та від 26 квітня 2012 року, наданими в суді апеляційної інстанції, відсоткова ставка змінювалась та складала 14.62% і 1.26% за місяць відповідно. Крім цього, з моменту збільшення відсоткової ставки за кредитним договором відповідач здійснював сплату відсотків за новою ставкою, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача та випискою по рахункам.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач прийняв і погодився із зміненими умовами кредитного договору, а отже позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають задоволенню.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 вересня

2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 вересня

2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна