Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м.Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту перебування на утриманні,-

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту перебування на утриманні. Свої вимоги заявник мотивувала тим, що з 05.01.1982 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 17.12.2010 року її чоловік помер. До дня смерті чоловіка вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1, однак, ОСОБА_2 не був зареєстрований у вказаній квартирі. За життя чоловік заявниці перебував на обліку в ГУ ПФУ у Київській області і отримував пенсію за вислугою років. Вона, також, отримувала та отримує пенсію за віком, однак, її розмір пенсії є меншим від розміру пенсії чоловіка. Заявник стверджує, що зазначені кошти були для неї постійним і основним джерелом до існування. Після смерті чоловіка заявник звернулась до УПФУ у Київській області по питанню оформлення пенсії по втраті годувальника, для чого їй необхідно було надати документ про перебування на утриманні померлого годувальника, однак такий документ вона отримати не може. Заявник просить суд встановити факт, що вона ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на утримані свого чоловіка ОСОБА_2 до дня його смерті 17.12.2010 року.

В відкритому судовому засіданні ОСОБА_1, підтримала заявлені вимоги, надавши суду пояснення, які ґрунтуються на доводах аналогічних наведеним у заяві.

В судове засідання заінтересована особа свого представника не направила, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, своє ставлення до заяви не висловили.

Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч.1ст.257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Судом встановлено, що з 05.01.1982 року заявник перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії ІІ-БК № 401509. Заявник ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується копією посвідчення, серії АД № 323310. ОСОБА_2 був пенсіонером, отримував пенсію за вислугу років, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, серії ААД №752191, однак 17.12.2010 року останній помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-ОК № 2037793.

Заявник з 25.02.1987 року по 07.09.1988 року та з 27.06.1990 року по 02.11.2006 року була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, а з 26.02.2008 року по даний час зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією довідки № 2953 від 29.07.2015 року, виданою КП БМР «ЖЕК № 7».

Той факт, що до дня смерті ОСОБА_2 проживав разом з заявником за адресою: АДРЕСА_2, належними доказами заявник підтвердити не змогла. ОСОБА_2 в період з 2008 року по 17.12.2010 року за вказаною адресою зареєстрованим не значився, про що зазначено в копії відповіді КП БМР «ЖЕК № 7» за № 1818 від 21.09.2015 року на заяву ОСОБА_1.

Факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом за адресою: АДРЕСА_2 належно не змогли підтвердити і допитані в ході судового розгляду справи свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які лише стверджували, що знайомі з заявником ОСОБА_1 та покійним ОСОБА_2, є сусідами заявника, спілкувались з цією родиною. Як заявник, так і названі свідки не змогли пояснити в судовому засіданні і той факт, за які кошти існувала заявник ОСОБА_1 за життя померлого ОСОБА_2 та у період часу з 17.12.2010 року (день смерті ОСОБА_2І.) по день звернення до суду 23.12.2015 року, якщо основним джерелом для існування, за її словами, для неї була саме пенсія померлого ОСОБА_2.

В судовому засіданні заявник та свідки не змогли точно назвати розмір пенсії, яку отримував покійний ОСОБА_2, а лише зазначили що вона складала приблизно 2500 грн.. Заявником не надано до суду належних та допустимих доказів розміру її пенсії та розміру пенсії померлого ОСОБА_2.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом.

Заявником до суду не надано жодного документу, який би містив відомості про розмір її пенсії та пенсії ОСОБА_2. Разом з тим заявник не ставила питання перед судом про витребування таких доказів.

Відповідно до розяснень, наданих Верховним Судом України в п.8 Постанови пленуму "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст.62 ЦПК України.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: - за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні (ст.37 Закону України "Про пенсійне забезпечення"); - для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України) не менше одного року; - для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником (статті 456, 457, 461 ЦК).

Заявник не змогла довести того, що пенсія померлого ОСОБА_2 була основним і постійним засобом для її існування. Крім того, щодо встановлення вказаного факту, заявник звернулася до суду лише в грудні місяці 2015 року, через значний проміжок часу після смерті її чоловіка, не надала докази того за рахунок чого вона існувала весь цей час.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Викладені в заяві обставини, ОСОБА_1 належними доказами не довела, і тому суд не знаходить підстав для задоволення заяви.

Крім того, суд вважає за необхідне, понесені судові витрати залишити за заявником, що відповідає вимогам ст. ст.79, 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 235, 256-259 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту перебування на утриманні, - відмовити.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5