АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1979/16 Справа № 207/4180/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Смоли» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 2012 року перебуває з відповідачем у трудових відносинах, остання її посада інженер 1 категорії комерційного відділу. Наказом № 81/ОС від 13 серпня 2015 року позивач була звільнена із займаної посади у звязку із скороченням штату згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважаючи наказ про звільнення незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства ОСОБА_3 просила суд поновити її на займаній посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 серпня 2015 року до дати поновлення на роботі та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. (а.с. 2-5).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с. 85-91).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, неповне зясування судом обставин у справі, у звязку з чим ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с. 95-100).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №59/ОС від 14 червня 2012 року ОСОБА_3 було прийнято на посаду фахівця з державних закупівель бюро державних закупівель ДП «Смоли» з 15 червня 2012 року (а.с.6).

Наказом №47/ОС від 05 червня 2014 року ОСОБА_3 було переведено на посаду інженера 1 категорії комерційного відділу з 05 червня 2014 року (а.с. 9).

З 08 червня 2015 року наказом ДП «Смоли» № 99 від 09 червня 2015 року «Про організаційну структуру» введено в дію нову організаційну структуру підприємства після її погодження Міністерством енергетики та вугільної промисловості України.

Згідно п. 2 даного наказу визначено проведення поетапної реорганізації служб та підрозділів, скорочення чисельності працюючих відповідно до законодавства (а.с. 33).

Відповідно до наказу відповідача № 107 від 12 червня 2015 року «Про реорганізацію» встановлені посади, служби, відділи, які підлягають скороченню та виключенню зі штатного розпису (а.с. 35).

Наказом № 146 від 16 липня 2015 року були внесені зміни до наказу № 99, № 107 щодо скорочення штату та приведення у відповідність штатний розпис підприємства (а.с. 38).

12 червня 2015 року ОСОБА_3 була повідомлена про зміни в організаційній структурі підприємства та скорочення чисельності працівників (а.с. 13).

Наказом №81/ОС від 13 серпня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади інженера 1 категорії комерційного відділу 13 серпня 2015 року за скороченням штату працівників за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 18). Дане звільнення адміністрація узгодила із профспілковою організацією, що підтверджено сторонами в судовому засіданні.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 1 ст. 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

За правилами ч.ч. 1-2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами) роз'яснив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України суди зобов'язані з'ясувати, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці та про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст.ст. 40, 42, 43 КЗпП України та дійшов обгрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_3 за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України відповідачем проведено з дотриманням вимог закону.

Наявність у позивача переважного право на залишення на роботі місцевим судом перевірялось і свого підтвердження не знайшло, що спростовує доводи наведені в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: