Єдиний унікальний номер 225/6101/15-ц Номер провадження 22-ц/775/313/2016
Головуючий 1 інстанції Андреєв В.В.
Категорія 50 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Новосядлої В.М., Гапонова А.В.,

при секретарі Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 09 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 09 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2015 року і до 22 жовтня 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487,20 грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким стягнути аліменти в розмірі 1/20 частини.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що дочка ОСОБА_3 не проживає разом з матірю, а тому ОСОБА_2 не є належним позивачем у даній справі, що є підставою для відмови у позові, крім того, ОСОБА_3 не була залучена до участі у справі в якості третьої особи, він не заперечував проти стягнення з нього аліментів, але на користь дочки та в розмірі 1/20 частини. Також судом не враховано, що дочка навчається на бюджетній формі та отримує стипендію в сумі 825 грн., проживає в гуртожитку та сплачує за нього 290 грн., надавши два квітки вартістю по 50 грн., не довела як часто дочка їздить до м.Дзержинська та які кошти витрачає щомісячно на поїздки, крім того, немає ніяких документів, які б підтвердили витрату коштів саме на навчання. Також судом не враховано щодо рівного обовязку батьків по утриманню дитини та наявність у ряду хвороб, які потребують постійного лікування, крім того, він тяжко працює в шахті, яка на грані закриття, тому він часто буває в безоплатних відпустках та отримує меншу зарплату. Крім того, не з його вини виникла заборгованість по аліментам в сумі майже 29000 грн., яку він погашає щомісячно утриманням 50% з пенсії.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду не зявився, надав електронне повідомлення, згідно якого просить справу розглянути за його відсутності.

Позивачка та її представник ОСОБА_4, який діє на підставі договору, в судовому засіданні апеляційного суду просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що повнолітня дитина продовжує навчання на денному відділенні, потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати допомогу своїй дочці.

Такий висновок суду правильний, відповідає вимогам закону та наявним у справі доказам.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є студенткою медичного факультету Донецького національного університету ім.М.Горького, період навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2022 року.

Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У зазначеній нормі права законодавець повязує обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначені статтею 182 СК України і до них відносяться: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Пунктом 17 зазначеної постанови передбачено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції досліджені всі надані сторонами докази та враховано, що ОСОБА_3 навчається на бюджетній основі, отримує стипендію в сумі 825 грн., не має інших заробітків, має витрати на проїзд, за користування послугами інтернету, оплату за проживання в гуртожитку, з огляду на що потребує матеріальної допомоги.

Також судом враховано, щомісячний дохід відповідача у вигляді заробітної плати та пенсії, його склад сімї, витрати на комунальні послуги, та те, що відповідач перебуває на диспансерному обліку в лікарні.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, всі обставини були досліджені та враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення, з огляду на що, суд визначив підстави та розмір аліментів вірно, а тому довід апеляційної скарги про те, що суд не врахував статки матері позивачки при визначенні розміру аліментів, є неспроможним, оскільки основний тягар утримання дочки, позивачки по справі, лежить саме на ній.

При цьому апеляційний суд враховує також вимоги статті 25 Загальної декларації прав людини, згідно із якою кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та необхідне соціальне обслуговування, який є необхідним для підтримання здоровя і добробуту її самої та її сім'ї.

Крім того, суд першої інстанції фактично врахував всі обставини, на які послався позивач в апеляційній скарзі, та частково задовольнив позовні вимоги позивачки, яка просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача.

Таким чином, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не потребують додаткового правового аналізу, оскільки на підтвердження своїх доводів відповідач нових доказів не надав, а підстав для переоцінки досліджених доказів у суду немає.

Безпідставні доводи відповідача про те, що позивачка не мала права на подання даного позову, оскільки таке право прямо передбачене законом, при цьому той факт, що дочка проживає в гуртожитку не свідчить про те, що дочка не проживає з матірю.

Посилання на те, що аліменти стягнуті на користь позивачки, а не доньки, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки у рішенні чітко зазначено, що аліменти стягнуті на утримання саме доньки, тобто цільове призначення стягнутих коштів визначено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності зазначених вище норм, правильно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді