Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1110/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Щенюченко С. В. Доповідач Чельник О. І.
РІШЕННЯ

іменем України

15.06.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Белінської І.М., Франко В.А.

при секретарі: Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області (далі по тексту Новомиргородська РДА), про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. Позивач зазначав, що з 19 лютого 2011 року до 07 червня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 07.06.2015 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який п.ісля розлучення залишився проживати разом з відповідачем. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, тому відповідач не дає можливості зустрічатися з сином. Після неодноразових спроб вирішити з відповідачем питання зустрічі з дитиною за взаємною згодою позивач звернувся з заявою до органу опіки та піклування. 03 вересня 2015 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини за №19 було встановлено такий спосіб його спілкування з дитиною: кожного вівторка та четверга з 17:00 до 20:00 та друга і четверта субота місяця з 09:00 до 20:00. Проте, відповідач рішення комісії ігнорує. Протягом останніх 4-х місяців позивач телефонував у дні, визначені рішенням комісії, до відповідача, аби домовитися про час, коли він зможе спілкуватися із дитиною, але відповідач йому в цьому кожного разу відмовляла. При цьому жодних причин і мотивів відмови відповідач йому не повідомляла. Позивач декілька разів приходив за адресою проживання відповідача та сина, а саме: 8, 11 серпня, 15, 24, 26 вересня, 10, 20, 24 жовтня, 12, 13, 14 листопада 2015 року, щоб побачитися та поспілкуватися з сином, але відповідач жодного разу не відчинила двері, хоча була вдома.

Крім того, відповідач в категоричній формі заборонила вихователям дитячого садка, який відвідує його син, будь-яке спілкування з ним. Посилаючись на ст.55 Конституції України, ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.141, 157, 159 СК України заявник просив суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з сином та визначити такий спосіб його участі у вихованні дитини: систематичні побачення щотижня в неділю, вівторок та п'ятницю з 08:00 до 20:00, а також стягнути судові витрати з відповідача.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, встановлено такий спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, позивача ОСОБА_3, який проживає окремо від нього:

зобов'язано відповідача ОСОБА_2 надавати можливість позивачеві ОСОБА_3 приймати участь у вихованні сина ОСОБА_4 шляхом систематичних побачень з ним на території домоволодіння по АДРЕСА_1 кожного вівторка, кожного четверга з 17 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, а також кожної другої і четвертої суботи щомісяця з 09 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин. Зобов'язано сторони суворо дотримуватись вимог ст.153 СК України щодо права батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом, а також здійснювати свої права та виконувати обов'язки лише на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності, виключаючи їх здійснення всупереч інтересам дитини (ст. 155 СК України). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

07.04.2016 року, не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2016 року скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким заявлені вимоги залишити без задоволення. Вказала, що позивач поводить себе неадекватно, агресивно, протиправно, таке спілкування може суттєво негативно вплинути на психічне здоров'я сина. Син боїться батька, сприймає його як незнайому людину. При його появі дитина починає плакати та кричати, тому зустрічі повинні відбуватись у присутності матері, однак лише після того, як позивач змінить своє ставлення до відповідача та доведе свою спроможність виконувати обов'язки батька виключно в інтересах дитини.

Сторони та третя особа у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу (а.с.171-172). Колегія суддів визнала за можливе розгляд справи у відсутності належним чином повідомлених сторін та третьої особи на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах, встановлених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2016 року - зміні в частині визначення порядку зустрічей з дитиною з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 19 лютого 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 07 липня 2015 року шлюб було розірвано (а.с.85).

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.ч.84), який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з відповідачем. про що сторони у судовому засіданні суду першої інстанції не заперечували.

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, але взаємної згоди щодо участі позивача у вихованні малолітнього сина не дійшли. Тому позивач звернувся до органу опіки та піклування з відповідною заявою, та 03 вересня 2015 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини №19 було встановлено такий спосіб спілкування позивача з дитиною: кожного вівторка та четверга з 17:00 до 20:00 та друга і четверта субота місяця з 09:00 до 20:00 (а.с.5).

Проте відповідач з часу винесення вищезазначеного рішення та до звернення позивача в суд ухилялася від виконання рішення та не надавала можливості позивачеві приймати участь у вихованні сина у дні, що були визначені за рішенням вказаної комісії.

Також судом встановлено і колегія суддів погоджується з тим, що позивач не має можливості постійно спілкуватись з дочкою через неприязні стосунки з відповідачем, яка не дотримується порядку зустрічей з дитиною, встановленого Комісією з питань захисту прав дитини Новомиргородської РДА.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дані правовідносини регулюються СК України та позивач має право приймати участь у вихованні дитини.

Відповідно до положень ст.ст. 141, 151, 155, 157, 159 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, які не суперечать закону, моральним засадам суспільства. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод, а суд визначає способи участі батьків, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Досліджені у ході судового розгляду письмові докази по справі вказують, що ОСОБА_3 проживає у м. Новомиргород Кіровоградської області, працював у ТОВ «Агрофірма ім. Чкалова» з вересня 2010 року по травень 2015 року, сплачує аліменти на утримання сина, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.72), має всі умови для належного спілкування та виховання дитини, та бажає приймати участь у вихованні сина. Стосовно характеристики за місцем роботи позивача матеріали справи містять суперечливі довідки: позитивну (а.с.7) та негативну (а.с.34).

Також відповідачем надано висновки ДІМ Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які свідчать про неодноразові звернення відповідача до органів міліції протягом 2015 року про відключення будинку відповідача позивачем від газопостачання та електропостачання, пошкодження ручки вхідних дверей, пошкодження антени супутникового телебачення, які були перевірені органами міліції, та по яким відсутні ознаки кримінального правопорушення (а.с.37-52). Відповідних рішень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності матеріали справи також не містять.

Таким чином, з письмових доказів по справі убачається, що між сторонами виникли вкрай неприязнені стосунки.

Відповідно до п.9 Конвенції про права дитини, ратифікованої в Україні постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року N789-XII, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Слід зазначити, що оскільки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є особою малолітньою, відповідно до довідки лікаря районного територіального медичного об'єднання «Новомиргородське» від 01.12.2015 року страждає на невротичний розлад (а.с.35) встановлений судом першої інстанції порядок зустрічей може зашкодити її інтересам. Тому, погодитись з таким порядком зустрічі позивача з малолітнім ОСОБА_4 колегія суддів не може.

При цьому колегія суддів вважає, що оскільки відповідно до вимог СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою, а той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, слід з урахуванням інтересів малолітньої дитини, а також висновку органу опіки і піклування щодо способу спілкування та встановлення порядку участі у вихованні малолітнього ОСОБА_4, та з урахуванням заявлених позовних вимог встановити порядок зустрічі позивача з малолітнім сином по вівторкам та четвергам з 17.00 до 19.00, другу та четверту суботу місяця з 13.00 години до 18.00 години у присутності матері протягом перших шести місяців. У подальшому у той же час без присутності матері з можливістю відвідування громадських місць відпочинку. На думку колегії суддів встановлення саме такого порядку зустрічі не буде суперечити інтересам дитини, не перешкоджатиме її нормальному розвитку і відповідатиме обсягу прав та обов'язків батька щодо малолітньої дочки.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.ст. 58,59 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими. Доводи апеляційної скарги про неадекватність поведінки позивача, проявів насильства з його боку по відношенню до відповідача, не підтверджені належними та допустимими доказами. А тому вимоги апелянта про відмову у позовних вимогах ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2016 року змінити в частині визначення порядку зустрічей з дитиною.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити такий порядок зустрічі ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2:

- по вівторкам та четвергам з 17.00 до 19.00, у другу та четверту суботу місяця з 13.00 години до 18.00 години у присутності матері протягом перших шести місяців. У подальшому у той же час без присутності матері з можливістю відвідування громадських місць відпочинку.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: