Справа № 712/3803/16ц
Провадження № 2/712/1217/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказував, що з 23 липня 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. 09 жовтня 2008 року за спільні кошти ними була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 79,3 кв. м. Проте, право власності на квартиру зареєстрували на відповідача та її доньку від попереднього шлюбу ОСОБА_4 в рівних частках. У 2008 році він вселився у дану квартиру та був у ній зареєстрований. Вони з відповідачкою почали вести спільне господарство та спільно утримувати дану квартиру. У зв`язку зі станом здоров`я та набуттям інвалідності їх стосунки з відповідачкою значно погіршились та виник спір з приводу майна, набутого під час шлюбу. Просить суд розділити майно подружжя, а саме ? частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на ? частину даної квартири. За відповідачкою визнати право власності на ? частину квартири.

Відповідач ОСОБА_5 не погоджуючись із даним позовом, звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу. Зустрічний позов обґрунтовує тим, що спірна квартира була придбана нею та донькою від першого шлюбу за її власні кошти, отримані від продажу іншої квартири, що належала їй на праві власності. ОСОБА_3 ніякої участі у придбанні квартир не приймав, а тому просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 придбаної на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І. р.н. № 9677.

Ухвалою від 05 травня 2016 року первісний позов прийнятий до спільного розгляду із зустрічним.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Зустрічний позов не визнали та просили в задоволенні відмовити.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали просили в задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримали повністю та просили його задоволити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 23 липня 1998 року зареєстрував шлюб у відділі ДРАЦС м. Черкаси з ОСОБА_5

09 жовтня 2008 року під час перебування у шлюбі сторонами була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 79,3 кв. м. (договір купівлі-продажу № 9677 від 06.10.2008 року).

Загальна вартість майна згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 09.10.2008 складала 107848 грн.

Право власності на вказану квартиру зареєстровано на відповідача та її доньку від попереднього шлюбу ОСОБА_4 в рівних частках.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, у 2008 році він вселився у дану квартиру та був у ній зареєстрований. Вони з відповідачкою почали вести спільне господарство та спільно утримувати дану квартиру. У зв`язку зі станом здоров`я та набуттям інвалідності їх стосунки з відповідачкою значно погіршились та виник спір з приводу майна, набутого під час шлюбу.

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно (чинного з 01 січня 2004 року), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 63 СК України, чоловік та дружина мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Крім цього, згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. І ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Стаття 70 СК України визначається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено - майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Заперечуючи проти первісного позову та пред`являючи зустрічний позов ОСОБА_5 стверджувала, що спірна квартира була придбана нею та її донькою від першого шлюбу, за кошти, отримані від продажу належної їм з донькою квартири. Джерелом набуття нею права власності на ? спірної квартири не були спільні з відповідачем кошти. Відповідач не був присутнім під час укладення договорів продажу та купівлі квартир, участі грошовими коштами або іншим чином у придбанні спірної квартири не приймав.

Проте з даним твердженням суд погодитись не може, виходячи з наступного.

Розпорядження таким майном здійснюється за згодою обох співвласників, яка відповідно до положень ст. 369 ЦК і п. 3 ст. 65 Сімейного кодексу повинна бути висловлена письмово і нотаріально засвідчена.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Також визначено, що суд бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Одночасно з цим слід вказати на те, що ст. 59 вказаного кодексу вказує, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом вказаних статей ціна та інші умови договору не можуть підтверджуватися показами свідків.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач за зустрічним позовом, отримала від покупця квартири по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 155 000 доларів США, які вказані в попередньому договорі та на які вона посилається як доказ особистих коштів, які в подальшому були використані нею на купівлю спірної квартири.

Більше того, позивачка за зустрічним позовом, надає суперечливі документи щодо суми, за яку фактично продана квартира на АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , яка не узгоджується з зафіксованою в договорі купівлі-продажу.

Належних доказів, що ? частина спірної квартири придбана за кошти від продажу належної їй квартири за особисті кошти позивачки за зустрічним позовом, а не за спільні кошти подружжя, позивач суду не надала.

Договір купівлі-продажу спірної квартири в пункті 17, містить посилання про те, що сторони правочину ознайомлені із змістом ст. 65 Сімейного кодексу України, частина 4 якої в свою чергу визначає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, слід виходити з того, що договір купівлі продажу спірної квартири, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в оскільки договір укладено в інтересах сім`ї, а майно, одержане за цим договором, фактичновикористане на задоволення потреб сім`ї - подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині третій статті 61 СК України підкреслюється, що об`єктом спільної сумісної власності подружжя визнається майно, в тому числі грошові кошти, одержані за договором, укладеним одним з подружжя в інтересах сім`ї. Таким чином, ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу, охоплюються будь-які договори, укладенні одним з подружжя, щодо яких встановлена і не спростована законодавча презумпція наявності згоди другого з подружжя (ч. 2 ст. 65 СК, бзац другий ч. 2 ст. 369 ЦК).

За договором, укладеним одним з подружжя за презумпції згоди другого з подружжя, може бути не лише набуття майна, але й створення майнових обов`язків (наприклад, укладення договорів, купівлі продажу). Оскільки в такому випадку майно визнається об`єктом спільної сумісної власності подружжя і дане майно використане в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК), другий з подружжя також стає стороною за даним договором.

З наведених положень випливає, що власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом спадкування (Рішення Конституційного суду 19 вересня 2012 р. N 17-рп/2012,Справа N 1-8/2012).
Судом були витребувані матеріали на підставі яких приватним нотаріусом було посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири. В даних документах нотаріуса міститься заява ОСОБА_3 (змінив прізвище на ОСОБА_7 ) якою він надав свою згоду на купівлю його дружиною ОСОБА_5 частини квартири за номером АДРЕСА_1 , за ціну та на умовах на її власний розсуд, чим спростовуються твердження позивачки за зустрічним позовом щодо відсутності ОСОБА_3 при укладенні даного правочину.
Таким чином, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які посилалась у своїх запереченнях позивачка за зустрічним позовом, щодо придбання спірної квартири не за спільні кошти подружжя, а за особисті кошти.
За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 68, 69-71, 74, 174, 175 СК України, суд
В И Р І Ш И В:
Первісний позов задоволити.

Розділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ? частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання особистою власністю майна набутого під час шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: