Справа № 426/5478/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

01 лютого 2016 року , Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

при секретарі Гапич К.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні зала суду міста Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності.

В позовній заяві представник позивача вказала, що 11 червня 2010 року позивачкою ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №229, набуто право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, 3. Між позивачкою та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 10 серпня 2012 року було укладено договір №449 та 23 липня 2013 року додаткова угода №2 до нього, за умовами якого позивачці в тимчасове користування за плату строком до 12 серпня 2014 року надано індивідуальний сейф №098 для зберігання в тому числі документів. ОСОБА_1 зберігала в індивідуальному сейфі оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а також і інші документи. У звязку з тимчасовою втратою Україною контролю над містом Луганськ, на його території було припинено діяльність всіх банківських установ, в тому числі установ ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» і втрачене все майно, яке знаходилося у приміщеннях банку. Позивачкою було сформовано запит до банку, який може підтвердити, що на квітень 2014 року майно яке знаходилося в індивідуальних сейфах, розташованих у відділеннях банку на території міста Луганськ втрачене. Згідно з копії ОСОБА_4 про реєстрацію права власності на нерухоме майно та інформаційної довідки від 18.09.2015 року на цей час спірна квартира на праві власності зареєстрована за позивачкою. Вона мала намір звернутися до приватного нотаріуса ОСОБА_5 по Луганському міському нотаріальному округу, для отримання дублікату документів, але їй стало відомо, що приватний нотаріус перебуває в м. Луганськ який на даний час не підконтрольний Україні та свою діяльність не здійснює. Таким чином отримати дублікат договору на цей час позивачка не може, оскільки з 20.06.2014 року тимчасово припинений доступ користувачів до Єдиного реєстру інформаційної системи Міністерства юстиції України. Внаслідок втрати правовстановлюючих документів позивачка звертається до суду у звязку з неможливістю реалізації нею свого права власності, але відповідачка по справі вважає, оскільки вона надавала часткового грошові кошти на придбання спірного майна, в неї є право претендувати на його частку.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 не зявилися, надали суду заяви в яких просять розгляд даної справи провести без їх участі. На задоволені позову наполягають. Також просили суд долучити до матеріалів справи копію адвакатського запиту, копію листа Головного ТУ юстиції у Луганській області, копію заяви ОСОБА_1, копію листа з Банку.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить розгляд даної справи провести без її участі, та письмово пояснила, що заявлений позов вона визнає в повному обсязі, оскільки позивачкою на даний час всі обставини, через які між ними виник спір, усунуті. Їй також відомо, що позивачка всі оригінали документів зберігала в банківському сейфі в м. Луганськ в відділені, яке на даний час захоплене. Крім того, їй відомо, що позивачка зверталася до нотаріуса, який здійснював оформлення договору купівлі-продажу, але їй повідомили, що нотаріус на даний час знаходиться в м. Луганськ та свою діяльність не здійснює.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1є власником квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, 3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №229.(а.с.12-13, 14, 15, 16)

Між позивачкою та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 10 серпня 2012 року було укладено договір №449 та 23 липня 2013 року додаткова угода №2 до нього, за умовами якого позивачці в тимчасове користування за плату строком до 12 серпня 2014 року надано індивідуальний сейф №098 для зберігання в тому числі документів. (а.с.11)

Відповідно до відповідді з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 30.10.2015 року встановлено, що у звязку з тимчасовою втратою Україною контролю над містом Луганськ, на його території було призупинено діяльність ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» з 24.07.2014 року та доступ до індивідуального сейфу у сховищі для індивідуальних сейфів Банк зможе здійснити після відновлення роботи філії Банку в м.Луганськ за її місцем знаходження. (а.с.53)

Відповідно до частин першої та другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до пункту 1.1 Глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

Згідно частин шостої та сьомої статті 14 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус зобов'язаний забезпечити зберігання документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса протягом усього строку здійснення ним нотаріальної діяльності.

У разі припинення приватної нотаріальної діяльності документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса передаються ним до відповідного державного нотаріального архіву в порядку, встановленому законодавством.

В обласних центрах, містах Києві, Сімферополі та Севастополі, відповідно до статті 23 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 № 870/5, засновуються державні нотаріальні архіви (далі Архів), які є складовою частиною Національного архівного фонду і здійснюють тимчасове (до 75 років) зберігання нотаріальних документів.

Згідно пункту 3 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 № 870/5 Архів створюється і ліквідується Міністерством юстиції України.

Відповідно до абзацу двадцять два пункту 10 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 № 870/5 Архів відповідно до покладених на нього завдань видає дублікати документів, що зберігаються в архіві, за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія.

Відповідно до пункту 5 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 № 870/5, керівництво архівом, матеріально - технічне, кадрове забезпечення, а також забезпечення архіву необхідним приміщенням, охороною та обладнанням здійснює управління юстиції.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України Головного управління юстиції у Луганській від 25.09.2015 року №18084/16/5 приватна нотаріальна діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_5 по Луганському міському нотаріальному округу за її заявою не була припинена Головним управлінням юстиції у Луганській області. Отримання дублікатів документів також не можливо, оскільки з 20.06.2014 року тимчасово припинений доступ користувачів до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів. Крім того отримання дублікатів правовстановлюючих документів посвідчених нотаріусами, які припинили свою діяльність на території Луганської області, яка непідконтрольна українській владі, не є можливим, оскільки передача всіх документів нотаріального діловодства до Луганського обласного нотаріального архіву буде здійснюватися після закінчення форс-мажорних обставин. (а.с.51)

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, оскільки відповідачка ОСОБА_3 позов визнала, претензій до позивача не має. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного і ст.ст. 319, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 80, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 83, 3 кв.м., житловою площею 48, 5 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Луганської області через Сватівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_4