Справа № 194/1917/15-ц
Провадження№2/194/151/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

за участю: секретаря судового засідання Сафонової А.Г.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 01 листопада 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 8/2006/980-К/1420-ПР на суму 40000 грн. на споживчі цілі під іпотечне забезпечення нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1, строк кредитування до 20 жовтня 2016 року. 23 грудня 2013 року був винесений виконавчий напис №8730 приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за яким звернуто стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 на вимоги банку в сумі 45136 грн. 70 коп. та на неї покладено обов'язок відшкодування витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса в сумі 1700 грн. Копію виконавчого напису нотаріуса вона отримала 16 грудня 2015 року у ДВС Тернівського УЮ. З виконавчим написом вона не згодна та вважає його таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушеннями вимог Закону України «Про нотаріат» та інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5. Вона не отримувала вимогу про порушення кредитних зобов'язань, вважає, що строком для виникнення вимоги повинна зарахуватись дата останнього платежу від 16 вересня 2011 року на суму 860 грн. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання заяви про вчинення виконавчого напису. У зв'язку з чим просить визнати виконавчий напис № 8730 приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за яким звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 на вимоги банку в сумі 45136 грн. 70 коп. від 23 грудня 2013 року таким, що не підлягає виконанню, та судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення відповідно до змісту яких вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими і просить відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надала суду письмові пояснення відповідно до змісту яких вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими і просить відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за відсутності представника відповідача. Зазначила, що за кредитним договором № 8/2006/980-К/1420-ПР від 01 листопада 2006 року з відповідача двічі проводяться стягнення, оскільки є рішення суду про стягнення заборгованості та виконавчий напис нотаріуса. Вказала, що штрафи не підлягають стягненню, а тому їх не потрібно було включати до виконавчого напису. Також стверджувала, що банк не направив сторонам вимогу про погашення боргу в якій описано стислий зміст порушених зобов»язань, та відповідачем не було надано нотаріусу доказів вручення відповідачам вимог про погашення боргу. У зв»язку з чим в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої позов не визнає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог та розглядати справу за його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, згідно якої позов не визнає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог та розглядати справу за її відсутності.

Суд, вислухавши в судовому засідання пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Ст. 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника

майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи

підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не

більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом

встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрація обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням

зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису), вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису), у разі невиконання або неналежного виконання боржником

основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису), у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

В судовому засіданні встановлено, що 01 листопада 2006 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 8/2006/980-К/1420-ПР про надання кредиту в сумі 40000 грн. на споживчі цілі, у порядку і на умовах, зазначених у Кредитному договорі, строком до 20 жовтня 2016 року, що підтверджується копією договору (а.с.9-10).

В забезпечення зобов'язань по кредитному договору № 8/2006/980-К/1420-ПР від 01 листопада 2006 року укладено договір іпотеки № 8/2006/980-К/1420-ПР від 01 листопада 2006 року, предметом якого є нерухоме майно, а саме - квартира АДРЕСА_1(а.с.33).

Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 23 грудня 2013 року було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з виниклою заборгованістю позивача перед відповідачем у розмірі 45316 грн. 70 коп. (а.с.11).

До заяви про вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «Надра» було надано копії надісланих боржникам ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором № 8/2006/980-К/1420-ПР від 01 листопада 2006 року, в яких було викладено зміст порушених зобов»язань.

Зазначені письмові вимоги банком були направлені відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), тобто - належним чином було направлено боржникам, що підтверджується копіями описів вкладень у цінні листи, та про що в матеріалах справи є відмітки поштового відділення зв'язку про відправлення ПАТ КБ «Надра» поштових відправлень на вказані в іпотечному договорі адреси 22 листопада 2013 року (а.с.42-49).

Таким чином, вимоги чинного законодавства в частині направлення письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором банком були виконані належним чином, та дії нотаріуса в цій частині при вчиненні виконавчого напису відповідали п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису).

Тому посилання позивача та представника позивача на те, що позивач не отримувала письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором № 8/2006/980-К/1420-ПР від 01 листопада 2006 року, в яких було викладено зміст порушених зобов»язань, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до виписки за договором № 8/2006/980-К/1420-ПР від 01 листопада 2006 року станом на 13 листопада 2013 року остання сплата по кредиту відбулася 03 грудня 2012 року в сумі 900 грн. 00 коп. (а.с.39).

Таким чином, з дня виникнення в банку права вимоги минуло не більше трьох років, та з вказаних підстав не може бути застосовано правовий висновок, викладений колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року в справі № 6-19249св15, на який посилається представник позивача в своїх письмових поясненнях від 31 березня 2016 року.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 рокупозов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю та стягнуто солідарно зОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2006/980-К/1420-ПР від 01 листопада 2006 року, станом на 28 лютого 2014 року в сумі 48447 грн. 06 коп., з яких: - заборгованість за сумою кредиту в сумі 28657 грн. 01 коп.; - заборгованість за відсотками в розмірі 10096 грн. 43 коп.; - комісія в сумі 3507 грн. 32 коп.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 2186 грн. 30 коп.; - штраф в сумі 4000 грн. 00 коп.; а також з кожного відповідача судовий збір у сумі по 161 грн. 49 коп. (а.с.13-14).

Вказана обставина прямо свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису, спір про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 8/2006/980-К/1420-ПР від 01 листопада 2006 року був відсутній.

Тобто, на момент вчинення виконавчого напису спору в суді з приводу правовідносин за кредитним договором № 8/2006/980-К/1420-ПР від 01 листопада 2006 року не було, тому в даному випадку по справі не може бути застосовано положення чинного законодавства відповідно до правового висновку, викладеного в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року по справі № 6-141цс14.

Також, аналогічна правова позиція з приводу вищенаведеного, висловлена Верховним Судом України у постанові судової палати у цивільних справах від 20 травня 2015 року по справі № 6-158цс15.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, та враховуючи, що виконавчий напис нотаріуса був вчинений 23 грудня 2013 року, тобто через 30 днів після направлення ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором № 8/2006/980-К/1420-ПР від 01 листопада 2006 року, в яких було викладено зміст порушених зобов»язань, на вказані в іпотечному договорі адреси,та до ухвалення рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 рокупо цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також беручи до уваги, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: І.П. Пономаренко