09 лютого 2016 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Здоровиці О.В.
при секретарі Сисенко Ю.В.,
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я на виробництві,
Позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог в своїй уточненій позовній заяві посилається на те, що він з вересня 1981 року по жовтень 2015 року знаходився в трудових відносинах з відповідачем, працюючи у шкідливих і небезпечних умовах праці. Внаслідок впливу шкідливих факторів він отримав професійне захворювання «хронічний бронхіт 2-ї стадії в фазі затихаючого загострення». Згідно акту №4 форми П-4, професійне захворювання виникло внаслідок тривалої роботи в умовах впливу несприятливих факторів (пил параметрів мікроклімату). Загальний стаж його роботи в умовах впливу шкідливих факторів становить 35 років 08 місяців 20 днів. Відповідно до довідки МСЕК від 13.08.2015 року у нього було встановлено втрата професійної працездатності 55% безстроково: 30% внаслідок профзахворювання, 25% трудове каліцтво та присвоєно 3 групу інвалідності. 13.10.2015 року його було звільнено з роботи за станом здоровя на підставі ч.2 ст..40 КЗпП України. Вказаним захворюванням, викликаним порушенням вимог законодавства підприємством, йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він переносить у звязку з професійним захворюванням. Його життя, після встановлення йому професійного захворювання, зазнало суттєвих змін. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У звязку з професійним захворюванням, цілком порушена його нормальна життєдіяльність, він періодично звертається за допомогою до лікарів і проходе лікування. Стан його здоров'я ніколи не відновиться до стану, який він мав до захворювання. Йому необхідно докладати додаткові зусилля для організації свого життя. В даний час, він вже не може, як раніше, в повному об'ємі виконувати роботи в побуті, по господарству. Таким чином, професійне захворювання спричинило тривалі зміни та вимушені порушення його звичайних життєвих звязків, фактичну біль та психологічні страждання, неможливість продовження активного особистого життя. Таким чином, професійним захворюванням йому заподіяна істотна для нього моральна шкода, яку він оцінюю в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, виходячи з перерахованого вище і яку просить суд стягнути з відповідача на його користь.
В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представника позивача, ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, що підтверджується копією реєстру вихідної кореспонденції від 24.12.2015 року. Причину своєї неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, позивач та його представник не заперечували.
Вислухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в звязку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України.
Судом також встановлено, і це підтверджується письмовими доказами, що позивач протягом тривалого часу працював у вугільній промисловості, загальний стаж роботи складає 39 років 04 місяці 08 днів і серед них 35 років 08 місяців 20 днів в умовах впливу шкідливих факторів.
Позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював в ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля».
З копії трудової книжки вбачається, що позивач працював на шахті Новодонецька, яка була в подальшому реорганізована в ВП ш.Новодонецька ДП «Добропіллявугілля, а згодом ДП «Добропіллявугілля» реорганізовано через приєднання 01.11.2011 року до орендаря ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». Позивач працював в підземних умовах з повним робочим днем у шахті гірничим робітником очисного забою, машиністом підземних установок з вересня 1981 року по жовтень 2015 року.
Під час роботи в шахті позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а формою П-4) № 2 від 28.07.2015 р. (а.с.4-5). У пунктах 16, 17 акту вказано, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом промислового фактора, зокрема - пил, важкість праці, запиленість повітря робочої зони (а.с.4-5).
Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань № 24/531 від 01.07.2015 року позивачу було поставлено діагноз - хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.. (один-два) - захворювання професійне, встановлено вперше. Також було встановлено супутні захворювання (а.с.9).
Висновком МСЕК №0039288 від 13.08.2015 року позивачу встановлено 3 група інвалідності та за сукупністю 55% втрати професійної працездатності: первинно 30% - хронічне захворювання з 12.08.2015 року безстроково та повторно 25% по травмі 18.02.1999 року, (а.с.13).
Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0607029 від 13.08.2015 року, позивачу встановлено з 12.08.2015 року безстроково 3 група інвалідності з причини його професійного захворювання, за висновками комісії ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця та роботи в підземних умовах, рекомендовано спостерігатись та лікуватись у лікаря пульманолога, травматолога, невролога, кардіолога (а.с.13).
Копією трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується, що 13.10.2015 року останній був звільнений з ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоровя (а.с.6-7).
Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Статтею 13 Закону України Про охорону праці передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю внаслідок професійного захворювання ОСОБА_1 заподіяно з вини відповідача, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.4-5) та висновком МСЕК від 13.08.2015 року (а.с.13).
Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання №2 від 28.07.2015 р. (а.с.4-5) підтверджується, що ОСОБА_1 за час роботи на підприємстві відповідача отримав професійне захворювання, а саме: хронічний бронхіт ІІ стадії в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійне. Причиною професійного захворювання є: працюючи в якості машиніста підземних установок дільниці з видобутку вугілля №3 (1999-2015рр.) ОСОБА_1 піддавався впливу підвищених концентрацій пилу вуглепородного, кремнійвмісного, фіброгенної дії, яка складає від 19,67-24,55 мг/м3, температура повітря +17...+18С, відносна вологість 90-91%, швидкість руху повітря 0,98 м/сек., працюючи в якості гірника очисного забою (1981-1982 р.р., 1982-1999 р.р.) ОСОБА_1 згідно з «Методичними рекомендаціями…» більшість робі відносяться до категорії важких робіт, запиленість повітря від 25 до 600 мг/м3 25-40% робочого часу, залишок робочого часу запиленість повітря складає 25-150 мг/м3, температура повітря -15...38С, відносна вологість 25-100%, швидкість руху повітря 0,5-8,0 м/сек.
Враховуючи наведене в судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача на ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП, оскільки були шкідливими та небезпечними, що підтверджується актом розслідування причин виникнення професійного захворювання.
Зазначені умови праці стали причиною професійного захворювання позивача, яке у нього вперше виявлено висновком МСЕК від 13.08.2015 р.
В судовому засіданні також встановлено, що лікування за наслідками професійного захворювання позивач продовжує і зараз. Стан здоров»я не є стабільним. У нього постійний кашель приступообразного характеру, важке дихання, задуха при прискоренні ходи та при незначному фізичному навантаженні, почуття нехватки повітря, болі та хрипи у грудній клітці, бистра стомленість, поганий сон, загальна слабкість. Позивач періодично звертається до лікарів і проходить курси лікування. Через стан його здоров»я відповідач звільнив його з шахти і зараз він не працює, хоча ще міг би працювати і виконувати ту саму роботу, яку виконував до отримання захворювання. Все це разом вплинуло на образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування позивачу необхідні чималі кошти. В результаті отриманого професійного захворювання втратив нормальні життєві зв'язки. Позивач відчуває душевні страждання та переживання, у нього зявилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням неможливості відновлення повністю стану здоровя.
В п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоровя, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обовязків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання.
За вказаних обставин суд приходить до висновку про те, що ушкодженням здоров»я позивачу дійсно заподіяно моральну шкоду. Цей факт є очевидним і доведеним і не потребує доказування іншими засобами.
.Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Відповідно до частини 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.
Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності та встановлення інвалідності.
В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоровя, що є підставою для задоволення його позову.
З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.
Дані обставини знайшли своє підтвердження в поясненнях позивача, матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду.
Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу суд приймає до уваги стан здоров»я останнього, тривалість його роботи на підприємстві відповідача, глибину моральних та фізичних страждань, ступень втрати ним професійної працездатності та отримання інвалідності, а також враховує принципи розумності і справедливості і тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.
У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.
Керуючись ст.ст.5,10,60,88,209,212-215,224 ЦПК України, на підставі ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я на виробництві - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Копію заочного рішення, не пізніше трьох днів з дня його проголошення, направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням для відома.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 09 лютого 2016 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 15 лютого 2016 року.
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Суддя О.В. Здоровиця