Справа № 214/8216/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 січня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 18.09.2012р.: 10000,00 грн. основного боргу, 53500,00 грн. процентів за користування позикою, 867,95 грн. 3% річних, 7510,67 грн. інфляційних витрат, а також за договором позики від 18.12.2012р.: 5000,00 грн. основного боргу, 85000,00 грн. процентів за користування позикою, 421,23 грн. 3 % річних, 3755,33 грн. інфляційних втрат, а також стягнути судові витрати у розмірі 2060,55 грн., а саме: 400,00 грн. витрат на правову допомогу, 1660,55 грн. витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики (далі договір 1), сума позики становила 10 000,00 грн. Строк надання позики - до 18.11.2012 року. Відповідач був зобов'язаний повернути кошти в розмірі 10 000,00 грн. з нарахованими відсотками (5 % за місяць) не пізніше 18.11.2012 р. 18 листопада 2012 року між сторонами було досягнуто домовленість про перенесення строку виконання зобов'язання з 18.11.2012 року на 18.12.2012 року та змінено розмір процентів за користування коштами з 5 % на 15 % на місяць. Таким чином, строк виконання відповідачем своїх зобовязань за договором-1 наступив 18.12.2012 р., але станом на 09.11.2015 року вони залишились невиконаними. 18.12.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено ще один договір позики (далі договір 2). Сума позики становила 5000,00 грн. Строк надання позики - до 18.01.2013 року. Тобто, Відповідач був зобов'язаний повернути кошти в розмірі 5 000,00 грн. з нарахованими відсотками (50 % за місяць) не пізніше 18.01.2013 р. Станом на 09.11.2015 року залишок суми основного боргу за договором-2 від 18.12.2012 р. не змінився та становить 5 000,00 грн. Крім того договорами позики передбачено проценти за користування позикою, які також відповідачем не сплачено, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач, представник позивача, кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, пояснив, що грошові кошти у позивача він брав для громадянки ОСОБА_5Л, які їй передав. Грошові кошти у позивача отримав, розписався за їх отримання, грошей позивачу за позикою не сплачував. Пояснив, що він згоден повернути позивачу 5000 грн., 2500 грн. - відсотків, інфляційні витрати та 3% за договором позики від 18.12.2012 року може сплатити 10000 грн., 1000 - відсотків, 15% за один місяць, інфляційні витрати та 3% річних.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються договорами позик, укладеними ОСОБА_1 та ОСОБА_3 18.09.2012 року та 18.12.2012 року та нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Так, відповідно до розписки від 18.09.2012р. ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 10 000 грн., строком до 18.11.2012р. зі сплатою 5% на місяць за користування грошовими коштами. 18.11.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 досягнуто згоди, щодо подовження строку виконання зобовязань з 18.11.2012р. до 18.12.2012р. та змінено розмір відсотків за користування коштами з 5% до 15% на місяць (а.с.23).

Крім того, за розпискою від 18.12.2012 року ОСОБА_1 передав в борг ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 5 000 грн., строком на один місяць зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 50% (зворот а.с.23).

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, судом встановлено, що відповідач свого зобовязання за договорами позики не виконав, грошових коштів у строк та в порядку, передбачених розписками, не повернув, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума боргу: за договором позики від 18.09.2012р. в загальному розмірі 71878,62 грн., з яких: 10000 грн. основний борг, 53500 грн. проценти за користування позикою, 867,95 грн. 3% річних, 7510,67 інфляційні витрати, та за договором позики від 18.12.2012р. в загальному розмірі 94176,56 грн., з яких: 5000 грн. сума основного боргу, 85000 грн. проценти за користування позикою, 421,23 грн. 3% річних, 3755,33 грн. інфляційні витрати. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача сум заборгованості підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача коштів на правову допомогу, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо надання правової допомоги позивачу, немає акту виконаних робіт до із зазначенням переліку наданих послуг, тощо. Крім того, в квитанції (а.с.15) не зазначено що сума 400 грн., отримана від ОСОБА_1 є оплатою за отримання правової допомоги по цивільній справі за даним позовом.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1660,55 грн. (а.с.1).

Керуючись ст..ст.625,1046,1047,1049,1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 18.09.2012р. в загальному розмірі 71 878 (сімдесят одна тисяча вісімсот сімдесят вісім) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 18.12.2012р. в загальному розмірі 94 176 (девяносто чотири тисячі сто сімдесят шість) грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1660,55 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Дніпропетровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя І.Б. Щеняєва