Ухвала

іменем україни

03 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-ЛТД» (далі - ТОВ «Дельта-ЛТД») до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ТОВ «Дельта-ЛТД» звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що постановою господарського суду Черкаської області від 17 травня 2012 року ТОВ «Дельта-ЛТД» було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року ліквідатором ТОВ «Дельта-ЛТД» було призначено арбітражного керуючого Голінного A.M. При виконанні повноважень ліквідатора було встановлено, що 14 березня 2007 року між ТОВ «Дельта-ЛТД», в якості продавця, та ОСОБА_3, в якості покупця, було укладено договір купівлі-продажу магазину, який посвідчено державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори. Вказаним договором передбачено, що ОСОБА_3 придбала за 500 000 грн нежитлову будівлю магазину, розташовану по АДРЕСА_1. Однак, відповідач кошти в повному розмірі за придбання вищевказаного нежитлового приміщення не сплатила, зокрема, залишилось невиплаченою сума 15 000 грн. З огляду на зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 15 000 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 червня 2014 року у задоволенні позову ТОВ «Дельта-ЛТД» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Дельта-ЛТД» борг у сумі 15 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами установлено, що 14 березня 2007 року між ТОВ «Дельта-ЛТД», в якості продавця, та ОСОБА_3, в якості покупця, укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого остання придбаланежитлову будівлю магазину, розташовану по АДРЕСА_1, загальною площею 284,4 кв.м.

Постановою господарського суду Черкаської області від 17 травня 2012 року ТОВ «Дельта-ЛТД» визнано банкрутом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати відповідачем на виконання умов договору купівлі-продажу суми 15 000 грн, зазначивши при цьому, що відповідач не заявляв про застосування позовної давності, а відтак, суд за власної ініціативи не міг застосувати наслідки спливу позовної давності.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Згідно зі ст. 509 ЦК Українизобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Приписами ст. 657 ЦК Українивстановлено, що договір купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений та зареєстрований.

Відповідно до ст. 655 ЦК Україниза договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За положеннями ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК Україниякщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 693 ЦК Україниякщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем ( попередня оплата ), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі - продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, пунктом 2 договору купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину від 14 березня 2008 року передбачено, що цей продаж сторони вчиняють за 500 000 грн, які отримані покупцем від продавця до підписання цього договору, оскільки сторони встановили, що умови договору щодо сплати ціни договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (ч. 3 ст. 631 ЦК України).

Приписами ч. 3 ст. 631 ЦК України встановлено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Крім того, відповідно до ст. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК Українивстановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 261 ЦК Україниперебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно ч. ч. 3,4 ст. 267 ЦК Українипозовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності (а.с. 36).

Вирішуючи спір, апеляційний суд на зазначене увагу не звернув, у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України обставини справи з'ясував не повно, не дав належної оцінки змісту та умовам договору, укладеного між сторонами, зокрема, пункту 2 договору, яким сторони погодили, що повну вартість предмету купівлі-продажу (500 000 грн) продавець отримав від покупця до підписання договору (а.с. 10); залишив поза увагою те, що в поданих відповідачем запереченнях на позов міститься заява про сплив позовної давності (а.с. 36) та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Ураховуючи, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК Україниє підставою для його скасування із направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-ЛТД» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін