Справа№592/3474/15-ц
Провадження №2/592/351/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

при секретарі: Троценко Ю. Ю. ,

за участю позивачки: ОСОБА_1 ,

за участю представника позивачки за довіреністю: ОСОБА_2 ,

за участю відповідачки: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неповнолітньою особою, -

В С Т А Н О В И В :

10.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неповнолітньою особою, в якій вона зазначила про те, що 03.03.2015 року її доньці ОСОБА_4, яка є ученицею школи № 2, 6-А класу, син відповідача ОСОБА_5, який є однокласником її доньки, на перерві пошкодив екран мобільного телефону Samsung GALAXY mega 16 Gb, моделі GT-I9200 ZWESEK, кольору White, підкинувши портфель її доньки, в якому він знаходився. Телефон був придбаний 05.03.2014 року, ціна на момент купівлі становила 332 долари США (триста тридцять два долари) . Даний факт можуть засвідчити свідки: однокласники ОСОБА_6 (адреса за клопотанням) , ОСОБА_7 (адреса за клопотанням) , ОСОБА_8 та класний керівник ОСОБА_9 (адреса за клопотанням) . На прохання відшкодувати завдану шкоду за ремонт пошкодженого телефону, відповідач спочатку встановлення даного факту погодився, але потім відмовився, з необґрунтованих причин. Даний факт може підтвердити класний керівник ОСОБА_9, яка заявлена як свідок. Тому 25.03.2015 року нею, за власний кошт, було зроблено технічну експертизу та 28.03.2015 року ремонт телефону. Сума технічної експертизи становить 55 грн. 00 коп. (пятдесят пять гривень 00 коп. ) та сума ремонту та запчастин становить 2437 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста тридцять сім гривень 00 коп. ) . Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди становить 2492 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста девяносто два гривні 00 коп. ) . Окрім зазначеної матеріальної шкоди, відповідачем спричинена також і моральна шкода, яка виразилась у незручностях спричинених відсутністю засобу звязку, та яка теж підлягає стягненню, а саме: в розмірі 1000грн. 00 коп. (одна тисяча гривень 00 коп. ) . На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 1178 Цивільного кодексу України, вона просила: 1. Стягнути з відповідача на користь позивача суму затрачену на, ремонт та запчастини телефону Samsung GALAXY mega 16 Gb, моделі GT-I9200 ZWESEK, кольору White в розмірі 2437 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста тридцять сім гривень 00 коп. ) . 2. Стягнути з відповідача витрати на технічну експертизу, в розмірі 55 грн. 00 коп. (пятдесят пять гривень 00 коп. ) . 3. Стягнути з відповідача на користь позивача суму за завдану моральну шкоду, в розмірі 1000 грн. 00 коп. (одна тисяча гривень 00 коп. ) . 4. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (вхідний № 11725/15 від 10.04.2015 року) (а. с. 4 6) .

22.04.2015 року відповідачка ОСОБА_3 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми письмові заперечення проти позову, в яких вона зазначила про те, що Ковпаківським районним судом м. Суми розглядається цивільна справа № 592/3474/15-ц за позовом ОСОБА_1 до неї ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неповнолітньою особою. Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з неї витрат на запчастини до мобільного телефону та його ремонт в сумі 2437 грн. 00 коп. , витрат на технічну експертизу в розмірі 55 грн. 00 коп. , а також моральної шкоди в сумі 1000 грн. 00 коп. , вона не визнає. Вважає, що є вона неналежним відповідачем по вказаній справі. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з неї вищевказаних грошових сум просить суд відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. По-перше, як вбачається з позовної заяви, донька Позивача ОСОБА_4 є ученицею 6-А класу Сумської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 2 їм. ОСОБА_10. Таким чином, дівчинці має бути близько 12 років. Згідно з ч. 1 ст. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, вважається малолітньою. В свою чергу неповнолітньою вважається фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ч. 1 ст. 32 ЦК України) . Отже, по суті, Позивачем було подало позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої малолітньою особою. По-друге, в позовній заяві Позивач зазначає, що екран мобільного телефону її малолітньої доньки був пошкоджений під час шкільної перерви. За твердженням Позивача, даний факт можуть підтвердити свідки: однокласники та класний керівник її доньки. З огляду на це слід звернути увагу на наступне. Ст. 1178 ЦК України встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої малолітньою особою. Так, згідно з ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років) , відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1178 ЦК України якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоровя чи іншого закладу, що зобовязаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобовязані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Згідно з положеннями ст. ст. 1166, 1167 ЦК України основною підставою відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду є вина заподіювача шкоди (в їхньому випадку, відповідно до положень ст. 1178 ЦК України, осіб, які на правових підставах здійснюють виховання та нагляд за малолітньою особою) . В ч. 1 ст. 1178 ЦК України дається визначення поняття вини вказаних осіб як несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою . Щодо вини безпосередніх заподіювачів шкоди, то їх незрілий вік не дозволяє говорити про їх вину. Якщо припустити, що екран мобільного телефону малолітньої доньки Позивача дійсно був пошкоджений з необережності кимось із її однолітків під час шкільної перерви, то шкода, завдана малолітніми під час їхнього перебування під наглядом навчального закладу, має бути відшкодована саме останнім, оскільки його працівники неналежним чином виконували покладені на них обовязки щодо нагляду за малолітніми дітьми, що призвело до наслідків у вигляді пошкодження майна школярки. Зазначена шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення батьків від здійснення виховання та нагляду за малолітніми особами. Вказане, зокрема, підтверджується практикою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України від 08.04.2009 року) . З огляду на це, предявлення позову до неї ОСОБА_3, є протиправним, оскільки її вина в даній ситуації повністю відсутня. Згідно з ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особа, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У звязку з цим, нею подано до суду письмову заяву про залучення до участі в справі № 592/3474/15-ц в якості співвідповідача комунальну установу Сумську спеціалізовану школу І-ІІІ ступенів № 2 ім. Д. Косаренка. По-третє, в своїй позовній заяві Позивач зазначає, що екран мобільного телефону її доньки пошкодив, начебто, її син ОСОБА_5, підкинувши портфель доньки Позивача. Разом з тим, вона звертає увагу на те, що її сина звуть не ОСОБА_5, а Нікіта. Можливо, донька Позивача насправді у пошкодженні екрану свого телефону підозрювала якогось іншого хлопчина на імя ОСОБА_5, однак позов чомусь було предявлено саме до неї. Крім того, ця обставина може свідчити також про те, що малолітня донька Позивача могла сама ненароком пошкодити екран свого мобільного телефону та, намагаючись таким чином уникнути покарання від своїх батьків, почала безпідставно наговорювати на своїх однолітків, плутаючи при цьому їх імена. Адже, як вбачається з позову, телефон був у портфелі доньки Позивача й незрозуміло, коли саме та ким саме він був пошкоджений. Не виключено, що донька Позивача поклала його до портфелю вже пошкодженим. З огляду на це вважає, що заявлені до неї позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими. По-четверте, в позовній заяві Позивачем зазначено, що телефон був придбаний 05.03.2014 року за ціною 332,00 долари США. При цьому документом, який підтверджує факт придбання телефону, слугує доданий до позовної заяви товарний чек № 190, виданий 05.03.2014 року СПД ОСОБА_11 . Однак, вона вважає, що вказаний товарний чек не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження права власності Позивача на телефон з огляду на таке. Так, вказаний товарний чек не містить даних стосовно того, кому саме його було виписано (зокрема, в товарному чеку відсутнє прізвище, імя та по батькові Позивача) . Крім того, вартість телефону, вказана в товарному чеку № 190, складає 3000,00 гривень, а не 332,00 долари США, як було зазначено Позивачем в позовній заяві. Таким чином, невідомо, коли, де та за яких обставин Позивач отримав вищевказаний документ (чек) . Крім того, модель та марка телефону, зазначена в позовній заяві, не відповідає тим даним, які вказані в товарному чеку № 190 При цьому, будь-яких інших документів, які б підтверджували право власності Позивача на мобільний телефон, останнім до позовної заяви додано не було. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані і порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, вона вважає, що Позивачем не підтверджено свого права власності на мобільний телефон марки Samsung GALAXY mega 16 Gb, моделі GT-I9200 ZWESEK, кольору White, який, як вона стверджує, був пошкоджений малолітніми під час шкільної перерви. По-пяте, в своїй позовній заяві Позивач просить відшкодувати завдану їй моральну шкоду у розмірі 1000,00 гривень. Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджуються факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій натуральній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В позовній заяві не зазначено, виходячи з чого саме Позивач оцінив завдану йому моральну шкоду у 1000,00 гривень, а також не доведено причинно-наслідкового звязку між шкодою та протиправними діяннями заподіювана шкоди й вини останнього. З огляду на це, у стягненні моральної шкоди Позивачу має бути відмовлено. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1, 4, 27, 31, 58, 59, 128 ЦПК України, на підставі ст. ст. 31, 32, 1166, 1167, 1178 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року, вона просила: 1. Визнати її неналежним відповідачем по справі № 592/3474/15-ц за позовом ОСОБА_1 до неї ОСОБА_3 про відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди, завданої неповнолітньою особою. 2. Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до неї ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неповнолітньою особою (вхідний 13050/15 від 22.04.2015 року) (а. с. 22 24) .

У відкритому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, представник позивачки за довіреністю ОСОБА_2 позов підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в її позовній заяві. Вони просили суд: 1. Стягнути з відповідача на користь позивача суму затрачену на, ремонт та запчастини телефону Samsung GALAXY mega 16 Gb, моделі GT-I9200 ZWESEK, кольору White в розмірі 2437 грн. 00 коп. . 2. Стягнути з відповідача витрати на технічну експертизу в розмірі 55 грн. 00 коп. . 3. Стягнути з відповідача на користь позивача суму за завдану моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 00 коп. . 4. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

У відкритому судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним нею в письмових запереченнях проти позову. Вона просила суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, представника позивачки за довіреністю ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, свідків: ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_4, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який полягає, в тому числі, в тому, що суд не має права виходити за межі вимоги сторін (ч. 1 ст. 11 ЦПК України) . Цивільне судочинство не допускає вихід за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав людини. Суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві.

Із змісту постанови Верховного Суду України від 21.01.2015 року по цивільній справі № 6-204цс14 вбачається, що відповідно до змісту ст. ст. 11 та 33 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивача замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/42496136) .

Якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоровя чи іншого закладу, що зобовязаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобовязані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Отже, обовязок відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, може бути покладений на навчальний заклад, заклад охорони здоровя, інший заклад, що зобовязаний здійснювати нагляд за малолітньою особою, або на особу, яка зобовязана здійснювати нагляд за малолітньою особою на підставі цивільно-правового договору, якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під їх наглядом. До таких осіб відносяться школи, дитячі садки, оздоровчі табори, лікарні, а також фізичні особи, з якими укладений договір про приватне виховання та навчання дитини (няня, приватний вчитель тощо) . Вищеперераховані особи звільняються від відповідальності за шкоду, завдану малолітньою особою, якщо доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. Вина визначених осіб є більш вузьким поняттям, ніж вина батьків (усиновлювачів) та опікунів. Вина таких закладів або осіб може проявлятися лише у нездійсненні необхідного нагляду за дитиною в момент завдання нею шкоди. За низький рівень виховної роботи зазначені особи відповідальності не несуть.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992 року розяснив про те, що за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг пятнадцяти років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки (усиновителі) , опікуни, а у відповідних випадках учбові, виховні або лікувальні заклади за наявністю загальних підстав. При цьому слід мати на увазі, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав; учбові, виховні і лікувальні заклади несуть майнову відповідальність за шкоду, якщо вона виникла внаслідок нездійснення ними належного контролю за неповнолітнім в час знаходження його під їх наглядом.

Крім того, для визначення вартості товарної продукції призначається та проводиться судова товарознавча експертиза, як те передбачене п. 1.2. розділу ІV. Товарознавча експертиза Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5) , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.01.2013 року за № 1/22533.

Крім того, для вирішення питань чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для особи, чи завдані особі страждання (моральна шкода) , чи спричинені особі страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджуються у справі, якщо особі завдані страждання (моральна шкода) , який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду) , призначається та проводиться судова психологічна експертиза, як те передбачене п. 6.6. розділу VI. Психологічна експертиза Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5) , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.01.2013 року за № 1/22533.

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги та врахувати принцип компенсаційності відшкодування збитків, який виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони (ухвала Верховного Суду України від 21.09.2011 року по справі № 6-20589св10, http://reyestr.court.gov.ua/Review/18558932) .

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені норми нормативно-правових актів, які врегульовують вказані спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Отже, - оскільки позивачка ОСОБА_1 зазначила в своїй позовній заяві відповідачем лише ОСОБА_3 та не зазначила її чоловіка, тобто вона обрала спосіб захисту шляхом подачі позову саме до мати малолітньої особи, а покладення обовязку відшкодування шкоди тільки на мати, при наявності батька дитини є порушенням як ч. 1 ст. 1178 ЦК України, так і ст. 141 СК України щодо рівності прав та обовязків батьків відносно малолітньої дитини; - оскільки позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 категорично заперечували проти залучення до участі у справі як співвідповідача учбовий заклад, що позбавляє суд можливості визначитися з наявністю чи відсутністю вини учбового закладу; - оскільки ані позивачка ОСОБА_1, ані представник позивачки за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 не заявили клопотанням про заміну первісних відповідачів належними відповідачами, так як позов предявлено не до тих осіб, які мають відповідати за позовом, та не заявили клопотання про залучення до участі у справі інших осіб як співвідповідачів (ч. 1 ст. 33 ЦПК України) ; - оскільки позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 Ігорович з невідомих суду причин не скористалися своїм правом ініціювання питання щодо призначення судової товарознавчої експертизи для визначення вартості мобільного телефону Samsung GALAXY mega 16 Gb, моделі GT-I9200 ZWESEK, кольору White, а також судової психологічної експертизи для вирішення питань чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для особи, чи завдані особі страждання (моральна шкода) , чи спричинені особі страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджуються у справі, якщо особі завдані страждання (моральна шкода) , який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду) ; - оскільки ані позивачка ОСОБА_1, ані представник позивачки за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 не конкретизували кому саме була заподіяна моральна шкода їй, йому чи їх малолітній дочці ОСОБА_4; - оскільки витрати на технічну експертизу в розмірі 55 грн. 00 коп. не є судовими витратами в розумінні ст. ст. 79, 86 ЦПК України, відтак суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неповнолітньою особою, слід відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 208, 209, 212 215, 218, 222 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неповнолітньою особою, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Сумської області через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий: І.Г. Бичков