14.11.2016 227/4257/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.,

при секретарі Черкасовій О.В.

за участю

заявника ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересовані особи - Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер в м. Донецьк Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв'язку з захворюванням, а саме «Двостороння нижньодольова пневмонія, набряк легенів, дихальна недостатність». Обґрунтовуючи заяву зазначив, що факт смерті батька їй необхідно встановити для отримання свідоцтва про смерть батька. У Добропільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, куди він звернувся із заявою про реєстрацію факту смерті батька їй було відмовлено у реєстрації у зв'язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть видано на неконтрольованій органами державної влади України території та рекомендовано звернутись до суду. Просить задовольнити її заяву та встановити факт смерті її батька - ОСОБА_2.

В судовому засіданні заявник пояснила, що вона є донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер в м. Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_4. Заявник зазначила, що вона перемістилась з тимчасово окупованої території і зараз проживає в м.Добропіллі у своєї тітки ОСОБА_3, встановлення факту смерті батька їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть батька, просить задовольнити її заяву.

Представник заінтересованої особи - Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений. Від останнього надійшла заява про розгляд справу за його відсутністю.

Суд вважав можливим розглянути справу без участі заінтересованої особи, яка належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком, вона та заявниця, яка є її донькою, перемістились з тимчасово окупованої території і зараз проживають в .мДобропіллі у ОСОБА_3 Також пояснила, що в серпні 2016 року ОСОБА_2 подзвонив їй і сказав, що погано себе почуває, вона поїхала до нього у м.Донецьк його доглянути, декілька днів він був вдома, а після його госпіталізували у лікарню, там ІНФОРМАЦІЯ_4 він помер. Поховали ОСОБА_2 04.09.2016 року на кладовищі у м.Доеецьк.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що заявниця є її племінницею, вона та її мати ОСОБА_4 зараз проживають у неї, їй також відомо, що ОСОБА_2 батько заявниці та колишній чоловік ОСОБА_4 помер в м.Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_4, про це вона дізналась по телефону від ОСОБА_4

Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Донецьк підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що заявник - ОСОБА_1 перемістилась з тимчасово окупованої території та мешкає за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України від 15.10.2014 року № (а.с.13).

З пояснень заявника, свідків судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що також підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11), копією свідоцтва про одруження ОСОБА_1, з якої вбачається, що після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінено на «ОСОБА_1» (а.с.12).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №219 від ІНФОРМАЦІЯ_4, довідки про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_4, які видані лікарем Центральної міської лікарні №24 м.Донецька Донецької народної республіки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, причина смерті - Двостороння нижньодольова пневмонія, набряк легенів, дихальна недостатність (а.с.10).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, яке видано 06.09.2016 року Кировським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Донецьк (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про поховання НОМЕР_2, на кладовищі Дідіївка в м.Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_4 було поховано ОСОБА_2 (а.с.14).

З листа начальника Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25.10.2016 року №826/3.3-120, вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, так як останнім пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 р.№545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».

Вказані лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, свідоцтво про поховання та свідоцтво про смерть - видані закладами м. Донецьк Донецької області, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Даючи оцінку допустимості лікарському свідоцтву про смерть, довідки про причину смерті, свідоцтву про поховання та свідоцтву про смерть, які видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ст..19 Конституції України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і вважає, що вказані документи не є дійсними і не можуть створювати правових наслідків.

Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справа проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності.

Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені докази, які в сукупності підтверджують факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Донецьк, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Донецьк Донецької області і дають суду підстави для задоволення заяви.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть її батька.

Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.

На підставі ст..367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 223, 234, 251-256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересовані особи - Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Донецьк, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Донецьк Донецької області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації факту смерті особи.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 14 листопада 2016 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 14 листопада 2016 року о 13-00 годині.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця