Справа № 300/749/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуга С.Д.

за участю секретаря Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 у вересні 2015 року звернулася з позовом в суд до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1. Вимоги обґрунтовувала тим, що 07.08.1999 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 У грудні 1999 році її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_8 придбали у відповідачів по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і подарували їй квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що переоформлення даної квартири потягло б значних витрат, 23.12.1999 року було укладено одразу договір купівлі - продажу, за яким вона позивачка виступила покупцем по даному договору, а договір дарування не укладався. В подальшому уточнили свої позовні вимоги та просила виключити із позовних вимог встановлення юридичного факту щодо придбання родиною Яким квартири АДРЕСА_1 і наступного дарування зазначеної квартири ОСОБА_4 враховуючи, що позовне провадження стосується тільки спірних правовідносин, а тому просять суд визнати за нею право власності в цілому на квартиру АДРЕСА_1. Також уточнила підстави позову, зазначила, що договір купівлі - продажу був укладений її покійним батьком ОСОБА_8 з відповідачем ОСОБА_6 Кошти на придбання квартири батько позичав у родичів, в силу чого просила суд визнати, що придбана квартира є її особистою власністю, оскільки вона набута за кошти її батька ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 щодо задоволення позову заперечили та зазначили, що вказана квартира була придбана в період перебування подружжя в шлюбу за кошти подаровані їм на весілля, крім того стверджував, що за спільні кошти у вказаній квартирі зроблено капітальний ремонт.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року уточнений позов ОСОБА_4 задоволено, визнано право власності за ОСОБА_4, в цілому на квартиру АДРЕСА_1, як роздільне (особисте) майно подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати як незаконне та необґрунтоване та ухвалити по справі нове рішення яким у позові ОСОБА_4 відмовити, стверджує, що судом дана не вірна оцінка обставинам справи встановленими в суді (зокрема показам свідків), також вважає, що судом невірно застосовані норми матеріального права які регулюють спірні правовідносини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб які з'явилися в судове засідання перевіривши, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовував рішення тим, що є встановлений факт придбана квартира АДРЕСА_1 за кошти батька ОСОБА_4 - ОСОБА_8, а отже така є особистою власністю ОСОБА_4, на підставі ч.1 ст. 24 КпШС України.

Про те погодитись із таким висновком суду не можна оскільки таки ґрунтується на неповно з'ясованих судом обставинах, що мають значення для справи, та судом невірно застосовані норми матеріального права які регулюють спірні правовідносини, що відповідно до вимог ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Матеріалами справи стверджено, що 07.08.1999р. ОСОБА_4 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 який зареєстровано Жденіївською селищною радою Закарпатської області за актовим записом № 2. В подальшому даний шлюб рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 31.03.2014р. між сторонами розірвано (а.с.5).

В період перебування в шлюбі 20.12.1999 р. ОСОБА_10, як покупець, по нотаріально посвідченій угоді придбала квартира АДРЕСА_1 за 20 791 грн. які продавці отримали від покупця під час підписання договору (п.4 Договору а.с.6).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцеві положення Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Оскільки спірні правовідносини виникли в 1999 р. то правові норми які підлягають застосуванню до цих відносин є норми діючого на той час Кодексу про шлюб та сімю України.

Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно зі ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші.

Як вбачається із підстав пред'явленого позову ОСОБА_4, така просила визнати особистою власністю квартиру придбану у шлюбі, у зв'язку з тим, що дану квартиру купив її батько ОСОБА_8, за власні та позиченні ним кошти.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7).

Колегія суддів вважає, що позов із підстав які заявлені позивачем задоволенню не підлягають виходячи із наступного.

Особа, в даному випадку батько позивачки ОСОБА_8, за життя міг ставити питання, якщо він брав участь у придбанні зазначеної квартири не на підставі угоди про створення спільної власності відповідно до діючого на той час законодавства, не про визнання за ним право власності на вказану квартиру, а на відшкодування понесених ним витрат на придбання вказаної квартири, якщо вказану допомогу він здійснював не на безповоротній фінансовій допомозі.

Позаяк ОСОБА_8 на час пред'явлення зазначеного позову помер, то відповідно до приписів книги шостої ЦК України таке право вимоги могло перейти до його спадкоємців, які в установленому законом порядку прийняли спадщину.

За встановлених фактичних обставин справи, оскільки позивач ОСОБА_4, не навела та не довела, що спірна квартира одержана нею під час шлюбу або в дар або в порядку успадкування, то колегія суддів приходить висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_4

За змістом ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд ухвалює нове рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 за подачу апеляційної справи заплатив судовий збір в розмірі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) гривень 92 коп. які слід стягнути з ОСОБА_4 (а.с.103).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення яким в уточненому позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру, - відмовити

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, 535 (п'ятсот тридцять п'ять) гривень 92 коп. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак така може бути оскаржено на протязі двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: Судді: