Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/253/16-ц Головуючий у 1-й інст. Руденко В. О.
Категорія 27 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Гансецької І.А., Товянської О.В.,

за участю секретаря: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі Банк) звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що 12.07.2006 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 8400,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.8% на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем зобов»язань, виникла заборгованість за кредитом у розмірі 49661,49 грн., яка складається з: 10762.27 грн. заборгованості за кредитом, 35499.53 заборгованості по відсоткам, 558.67 нарахованої пені та 2841.02 штрафу. Просив стягнути вказані суми.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати, постановивши нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що наданий Банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, рішення суду постановлено на припущеннях.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ст. ст. 610-611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Судом встановлено, що 12.07.2006 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Банку, на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у рорзмірі 22.8% на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9).

Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, з якими при укладенні кредитного договору погодилась відповідач, передбачено, що банк має право змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків, за 7 днів до введення нових тарифів повідомивши про це клієнта. Якщо протягом 7 днів Банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови (а.с. 10-15).

У відповідності до положень ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відсоткова ставка за вказаним кредитним договором збільшувалася банком до 30% з січня 2013 року, до 34,8% з вересня 2014 року та до 43,2% з квітня 2015 року.

Разом з тим, суду не надано будь-яких доказів того, що позичальник повідомлялася у встановленим законом та договором порядку про зміну тарифів, а тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення умов договору позивачем та про відсутність підстав для збільшення відсоткової ставки.

Позивач вважає, що у зв»язку з неналежним виконанням відповідачем зобов»язань, виникла заборгованість за кредитом у розмірі 49661,49 грн., яка складається з: 10762.27 грн. заборгованості за кредитом, 35499.53 заборгованості по відсоткам, 558.67 пені та 2841.02 штрафу. В обгрунтування вказаної заборгованості позивачем подано розрахунок, в якому позивач виходив з відсоткової ставки яка збільшувалася.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначений розрахунок не може бути взятий до уваги, оскільки він не відповідає умовам кредитного договору.

Як вбачається з довідки ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний ліміт відповідачу був встановлений в сумі 7000.00 грн., він неодноразово змінювався, максимальній розмір його був встановлений 18.03.2014 року у сумі 8400.00 грн.

Таким чином колегія суддів погоджується з тим, що заборгованість по тілу кредиту не може перевищувати цю суму.

Враховуючи, що умовами договору визначалася відсоткова ставка 22.8% на рік, сума відсотків, нарахованих за кредитом за умови належного виконання зобов»язань сторонами, не може перевищувати 17077.20 грн. (8400 грн. / 100% х 22.8% х 8 років 11 місяців).

Як вбачається з розрахунку позивача, відповідачем за вказаний період сплачено 36037.73 грн., що значно перевищує суму тіла кредиту та вказаних відсотків.

У відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У зв»язку з цим позивачу пропонувалося надати суду відповідний розрахунок заборгованості з врахуванням вищевказаної відсоткової ставки.

Разом з тим, вказана пропозиція суду залишилася без задоволення.

Оскільки для здійснення відповідного розрахунку потрібні спеціальні знання, суд позбавлений можливості здійснити вказаний розрахунок самостійно.

За таких обставин, з врахуванням вищевказаних висновків та розрахунків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявність підстав для застосування збільшеної відстокової ставки, застосування штрафних санкцій та існування заборгованості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді