Справа № 463/3932/14 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/917/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у інтересах ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 4 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк Перший», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Український стандарт», публічне акціонерне товариство «Ірокс», про розірвання договору, стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 25.04.2008 року уклав ВАТ «ОСОБА_4 Розвитку та Партнерства», правонаступником якого є ПАТ «Банк Перший» договір про участь у Фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ) виду «А». За умовами договору він зобовязався передати відповідачу у довірчу власність грошові кошти у сумі, що відповідає вартості вимірних одиниць обєкта інвестування на момент проведення платежу, а відповідач - використати їх для фінансування будівництва житлових будинків № № 61, 62 по вул. Величковського в м. Львові, яке мало здійснюватись товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Український стандарт». Згідно п. 2.1 договору обєктом інвестування за цим договором є однокімнатна квартира № 126 у будинку № 61, житловою площею 18 кв. м, загальною площею 39,7 кв. м, який було заплановано ввести в експлуатацію у квітні 2010 року. На виконання умов договору він здійснив оплату обєкта інвестування у розмірі 161708,06 грн. Відповідачем йому видано свідоцтво про участь у ФФБ виду «А» житлових будинків №№ 61, 61 по вул. Величковського у м. Львові. Посилаючись на те, що обєкт інвестування в експлуатацію у встановлені строки не введений та не переданий у власність, просив розірвати договір та стягнути вартість обєкта інвестування в сумі 161708,06 грн.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив представник позивача ОСОБА_2 у інтересах ОСОБА_3 Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, суд невірно застосував норми матеріального права.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності сторін, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 305 ЦПК передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Відповідно до частини другої цієї статті неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Так як особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи від них не поступали, то перешкод для розгляду справи колегія суддів не вбачає.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить підстави для скасування рішення суду першої інстанції з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що 25.04.2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «ОСОБА_4 Розвитку та Партнерства», правонаступником якого є ПАТ «Банк Перший», було укладено договір про участь у ФФБ виду «А» № 1/5, за умовами якого позивач зобовязався передати у довірчу власність грошові кошти в сумі, що відповідає вартості вимірних одиниць площі обєкта інвестування на момент проведення платежу, а відповідач - використати їх для фінансування будівництва житлових будинків № № 61, 62 по вул. Величковського у м. Львові, яке мало здійснюватись товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Український стандарт».

Відповідно до п. 2.1 договору обєктом інвестування є однокімнатна квартира № 95 в будинку № 62 на вул. Величковського у м. Львові, житловою площею 18 кв. м та загальною площею 39,7 кв. м. Запланований строк здачі будинку в експлуатацію - квітень 2010 року.

Згідно із свідоцтвом про участь у ФФБ виду «А» № 51 ОСОБА_3 на виконання умов договору передав в управління відповідача 161708,06 грн.

Із матеріалів справи убачається, що на час ухвалення оскаржуваного рішення будинок № 62 по вул. Величковського у м. Львові не введений в експлуатацію, його будівництво не завершено.

Статтею 526 ЦК встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 2 ст. 651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 посилався на вказані норми і зазначав, що ПАТ «Банк Перший» істотно порушив умови договору і унаслідок такого порушення він позбавлений того, на що розраховував при його укладенні: обєкт інвестування не збудований, не введений в експлуатацію і не переданий йому у власність.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із приписів п. 7 ст. 20 Закону України «Про фінансово кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», відповідно до яких сума коштів, яка підлягає поверненню довірителю і разу неналежного виконання управителем своїх обовязків, протягом пяти днів після здійснення управителем наступної повної реалізації відповідного обєкта інвестування або після введення обєкта будівництва в експлуатацію.

Проте місцевий суд не врахував інших норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Так, спірні правовідносини врегульовуються, окрім норм Цивільного кодексу і наведеного вище Закону, Правилами Фонду фінансування будівництва виду «А».

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва або неналежного виконання управителем своїх обов'язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів.

Це положення Закону регламентовано і Правилами ФФБ, зокрема: у разі порушення забудовником строків спорудження обєкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обовязків, передбачених п. 4.20 цих Правил, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору про участь у ФФБ та виплати йому коштів (п. 5.7.4 Правил). Сума коштів, яку управитель зобовязаний виплатити довірителю у випадку, передбаченому п. 5.7.4, визначається управителем, виходячи з кількості закріплених за довірителем вимірних одиниць обєкта інвестування та поточної ціни вимірної одиниці цього обєкту інвестування на день передачі коштів в управління ФФБ і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ. Вказана сума повертається довірителю в порядку, передбаченому п. 5.7.3 Правил (п. 5.7.5 Правил).

Порушення забудовником умов договору №1/5 від 25.04.2008 року, що є підставою для його розірвання, судом першої інстанції встановлено.

Отже, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів як з підстав, передбачених ч. 2 ст. 651 ЦК так і наведеними вище нормами Закону і Правил ФФБ.

За таких обставин позов ОСОБА_3 є обґрунтованим, відповідає нормам матеріального права і тому підлягає до задоволення.

Відмовляючи у позові з наведених вище мотивів, суд першої інстанції помилково ототожнив підстави для повернення довірителю коштів: відмови від участі у будівництві з розірванням договору.

Таким чином, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 у інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 4 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити. Розірвати договір №1/5 від 25 квітня 2008 року про участь у Фонді фінансування будівництва типу «А», укладений між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Розвитку та Партнерства» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк Перший») в особі Львівської філії відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_4 Розвитку та Партнерства».

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк Перший» на користь ОСОБА_3 161708,06 грн. і судові витрати в сумі 2838,66 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: