ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1492/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р.Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 (Відповідач-1), ОСОБА_3 (Відповідач-2), ОСОБА_4 (Відповідач-3) про стягнення заборгованості за кредитним договором за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі по тексту - Позивач, ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 (Відповідач-1), ОСОБА_3 (Відповідач-2), ОСОБА_4 (Відповідач-3) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги мотивовані тим, що 12.10.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 012-2902/756-0294, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 135 000,00 швейцарських франків строком до 10.10.2027 року зі сплатою 10,45 % річних, а позичальник зобов'язався прийняти кредит, сплатити за його користування проценти і повернути позивачеві у строк та на умовах, що передбачені договором. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 21.05.2015 року утворилась заборгованість в сумі 83 642,35 швейцарських франків, з яких: заборгованість по кредиту - 83 556,60 швейцарських франків, заборгованість по підвищених відсотках - 85,75 швейцарських франків.

12.10.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 012-2902/756-0294 від 12.10.2007 року між ВАТ «Універсал Банк та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 012-2902/756-0294-Р/1, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання боржником його зобов'язань у повному обсязі. Відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

12.10.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 012-2902/756-0294 від 12.10.2007 року між ВАТ «Універсал Банк та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 012-2902/756-0294-Р, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання боржником його зобов'язань у повному обсязі. Відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

Враховуючи те, що зобов'язання має виконуватися належним чином, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідачів вищезазначену заборгованість у солідарному порядку, а також покласти на них судові витрати.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року суддею ОСОБА_7. було відкрито провадження у справі.

У зв'язку із закінченням п'ятирічного строку повноважень судді ОСОБА_7. 14 березня 2016 року в порядку ст. 11-1 ЦПК України справа № 753/18984/15 передана у провадження судді Лужецької О.Р.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року суддею Лужецькою О.Р. справу прийнято до свого провадження.

До початку розгляду справи по суті відповідачі, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до ПАТ «Універсал Банк» із зустрічним позовом про визнання поруки припиненою, посилаючись на збільшення позивачем процентної ставки без згоди поручителя.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2016 року зустрічний позов прийнятий до розгляду для спільного розгляду з первісним позовом. Вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

Крім того, ОСОБА_6 звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання договору недійсним, посилаючись на те, що банк, не видаючи кредит у швейцарських франках, фактично вимагає повернути його у цій валюті.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.05.2016 року прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_6 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання договору недійсним.

У судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» підтримав первісний позов та просив його задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ньому. У задоволенні зустрічних позовів просив відмовити, посилаючись на їх безпідставність, зокрема пояснив, що сторони, керуючись принципом свободи договору, домовилися передбачити у кредитному договорі валюту кредиту - швейцарські франки, які були перераховані на поточний рахунок позичальника. В подальшому банк конвертував дану валюту у долари США для полегшення розрахунків позичальника, що не суперечить умовам кредитного договору.

Представники відповідачів підтримали зустрічні позови та просили їх задовольнити, у задоволенні первісного позову просили відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.10.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 012-2902/756-0294, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 135 000,00 швейцарських франків на строк до 10.10.2027 року зі сплатою 10,45 % річних, а позичальник зобов'язався прийняти кредит, сплатити за його користування проценти і повернути позивачеві у строк та на умовах, що передбачені договором.

Згідно умов кредитного договору сплата позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до графіка платежів, зокрема розмір щомісячного платежу встановлений в Графіку погашення кредиту, що викладений у Додатку № 2 до даного. За домовленістю сторін датою погашення щомісячних платежів сторонами визначено останній робочий день, що передує «10» числу кожного місяця (п.2.4 договору).

Відповідно до пп.2.1.3 п.2 Кредитного договору сторони погодили відкриття позичальником поточного рахунку № 3802 (№ 0003802) у кредитора, код банку (МФО 322001) для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту.

Пунктом 9.8 договору передбачили, що позичальник в день надання кредиту за договором сплачує кредитору плату за ініціювання кредиту в розмірі 2 145 швейцарських франків. Укладанням цього договору позичальник доручає кредитору в порядку договірного списання здійснити списання суми такої плати з поточного рахунку позичальника, відкритого у кредитора, у відповідній валюті та наступне її перерахування на відповідний рахунок кредитора.

Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав належним чином. Як вбачається із виписки по рахунку № 03802 CHF від 25.05.2016 року на даний рахунок 12.10.2007 р. ОСОБА_2 перераховано 135 000,00 швейцарських франків згідно договору від 12.10.2007 р. та списано з поточного рахунку позичальника 2 145 швейцарських франків. Обставини щодо отримання кредиту в сумі 135 000,00 швейцарських франків також підтверджуються меморіальним ордером № 0122902CHF000081 від 12 жовтня 2007 року. Представниками відповідачів не було надано достовірних доказів, які б спростовували наданий позивачем меморіальний ордер № 0122902CHF000081 від 12 жовтня 2007 року, а тому у суду не має сумнівів стосовного того, що відповідачем ОСОБА_2 були отримані грошові кошти за кредитним договором в розмірі 135 000,00 швейцарських франків.

У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, заборгованість не сплачує.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, положення якої згідно з ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовуються до відносин за кредитним договором, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 5.2.5 кредитного договору передбачено право кредитора вимагати дострокове повернення кредиту, зокрема, у випадку прострочення сплати чергового платежу по кредиту та/або процентами понад двох місяців.

У зв'язку з тим, що у відповідача виникла прострочена заборгованість, позивач попереджав про необхідність її погашення, зокрема, вимогами від 23.01.2015 року, однак відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали.

Відповідач-1 порушив свої зобов'язання, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, згідно з яким заборгованість за кредитним договором складає 83 642,35 швейцарських франків, з яких: заборгованість по кредиту - 83 556,60 швейцарських франків, заборгованість по підвищених відсотках - 85,75 швейцарських франків.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості складений та завірений відповідно до вимог чинного законодавства та не спростований представниками відповідачів.

Таким чином, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт неналежного виконання відповідачем-1 ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором.

Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Судом встановлено, що 12.10.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 012-2902/756-0294 від 12.10.2007 року між ВАТ «Універсал Банк та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 012-2902/756-0294-Р/1, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання боржником його зобов'язань у повному обсязі. Відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

В той же день між ВАТ «Універсал Банк та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 012-2902/756-0294-Р, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання боржником його зобов'язань у повному обсязі.

Отже, враховуючи вищезазначене, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також є зобов'язаним перед позивачем, як солідарні боржники за кредитним договором № 012-2902/756-0294 від 12.10.2007 року. Водночас, суд звертає увагу, що норми закону не містять положень про солідарну відповідальність поручителів за різними договорами поруки. Укладаючи різні самостійні договори поруки, кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Солідарний обов'язок боржників передбачений ст. 543 ЦК України, згідно з якою у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

У зв'язку з тим, що у відповідача-1 виникла прострочена заборгованість, позивач 23.01.2015 року звернувся з вимогами до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, попереджав про необхідність погашення заборгованості, однак відповідачами взяті на себе зобов'язання не виконані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

При вирішенні зустрічних позовних вимог суд виходить з наступного.

Звертаючись до суду з зустрічними позовними вимогами, ОСОБА_2 просить суд визнати кредитний договір недійсним, посилаючись на те, що з боку позивача мало місце порушення умов кредитного договору ненадання позичальнику грошових коштів у швейцарських франках, що є підставою визнання договору недійсним.

Разом з тим, відповідно до приписів ЦК України особа, яка вважає, що її права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним (ст. ст. 215 - 235 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

В свою чергу, позивач, оспорюючи дійсність укладення зазначеного кредитного договору, вказує на невиконання його умов ПАТ «Універсал Банк».

Однак, загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.

Так, відповідно до чч. 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Проте, ОСОБА_2 не надав жодного доказу та не вказав жодної з визначених наведеними вище правовими нормами підстави для визнання спірного правочину недійсним. Крім того, твердження представника позивача за зустрічним позовом про ненадання позичальнику коштів у швейцарських франках не підтверджені належними та допустимими доказами, а навпаки таке твердження було спростовано під час розгляду справи, а відтак зустрічні позові вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою з підстав збільшення позивачем процентної ставки без згоди поручителя, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом позивачі зазначили, що порівнюючи суми сплачені в рахунок погашення заборгованості з кредитним договором відповідно до квитанцій від 02.11.2007 року, 16.11.2007 року, 11.12.2007 року, 11.12.2007 року, 10.01.2008 року, 18.02.2008 року, 11.03.2008 року, 08.05.2008 року та 12.01.2009 року та розрахунок заборгованості, наданий банком разом із позовом, погашення основної суми кредиту відбувається в меншому розмірі, а процентів, навпаки в більших сумах. Враховуючи те, що позичальник з дати отримання кредиту та по 12.01.2009 рік достроково погасив 40 433,06 швейцарських франків, сума щомісячного платежу мала становити 923,39 швейцарських франків. Натомість щомісячний платіж з 10.08.2008 року почав становити 1 080,66 швейцарських франків, що говорить про збільшення банком процентної ставки з 10,45% до 12,4312%, на підтвердження чого надали висновок експертного дослідження № 14298 від 27.11.2015 року Київського експертно-дослідного центру.

Суд критично ставиться до тверджень представника позивачів за зустрічним позовом, виходячи з наступного та наданого ним висновку № 14298, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4.2. Договору кредиту після здійснення дострокового часткового погашення кредиту позичальник зобов'язується до дати сплати наступного щомісячного платежу підписати новий графік погашення із зміненим розміром щомісячного платежу. У випадку, якщо позичальник до вказаного в цьому пункті договору терміну не підписав новий графік погашення, він зобов'язаний здійснювати наступні щомісячні платежі у розмірі, передбаченому останнім погодженим сторонами графіком погашення, що діяв на дату такого дострокового погашення.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується представниками сторін, що позивачем було здійснено дострокове часткове погашення кредиту, проте не укладено новий графік погашення із зміненим розміром щомісячного платежу, у зв'язку з чим нарахування платежів здійснюються за останнім погодженим сторонами графіком.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Статтею 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, зокрема відсутність належних доказів зміни зобов'язання без згоди поручителя в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 543, 553, 554, 610, 612, 1050, 1054 ЦК України, , ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» () заборгованість за кредитним договором № 012-2902/756-0294 від 12.10.2007 року в сумі 83 642 (вісімдесят три тисячі шістсот сорок два) швейцарських франки 35 сантимів, з яких: заборгованість по кредиту - 83 556 (вісімдесят три тисячі п'ятсот п'ятдесят шість) швейцарських франків 60 сантимів, заборгованість по підвищених відсотках - 85 (вісімдесят п'ять) швейцарських франків 75 сантимів.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» () заборгованість за кредитним договором № 012-2902/756-0294 від 12.10.2007 року в сумі 83 642 (вісімдесят три тисячі шістсот сорок два) швейцарських франки 35 сантимів, з яких: заборгованість по кредиту - 83 556 (вісімдесят три тисячі п'ятсот п'ятдесят шість) швейцарських франків 60 сантимів, заборгованість по підвищених відсотках - 85 (вісімдесят п'ять) швейцарських франків 75 сантимів.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» () судовий збір в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» () судовий збір в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» () судовий збір в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА