Справа № 372/4529/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/1344/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 16.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про відшкодування матеріальних збитків, посилаючись на те, що отримала земельну ділянку в с. Рудики Обухівського району, СТ «Ватра», в 2001 році особисто розпочала будівництво будинку. На початку липня 2005 року її дочка ОСОБА_2 запропонувала їй свої послуги по забезпеченню її доглядом, харчуванням, утриманням присадибної ділянки в належному стані та подальшого спільного будівництва будинку, замість цього попросила подарувати їй належну земельну ділянку, пообіцявши подальше сумісне проживання в спільно побудованому будинку. 25 липня 2005 року вона уклала договір дарування земельної ділянки на користь дочки, в подальшому технічна документація на будинок виготовлялася на імя ОСОБА_2 для упередження подальшої тяганини з переоформленням документів на будинок в майбутньому. Після отримання правовстановлюючих документів на будинок з початку січня 2013 року ОСОБА_2 припинила забезпечувати її харчуванням і доглядом, обслуговувати земельну ділянку, вигнала її з будинку. За вказаний час нею були витрачені власні заощадження на будівництво в загальному розмірі 296817,83 грн., які відповідач повертати їй відмовляється. Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму матеріальних збитків у розмірі 296817,83 грн.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2015 року відкрито провадження в даній справі.

Відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2015 року і направити справу до суду для прийняття рішення відповідно до ст. 115 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відкриваючи провадження в справі ухвалою від 22 грудня 2015 року, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява подана з додержанням вимог ст. ст. 119-120 ЦПК України, та керувався ст. ст. 11, 122, 127 ЦПК України.

За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Звертаючись до суду з позовом до Обухівського районного суду Київської області, позивач наголошував, що предметом позову є відшкодування витрат на будівництво будинку, який розташований в СТ «Ватра» с. Рудики Обухівського району Київської області, що були понесені позивачем внаслідок будівництва вказаного нерухомого майна, яке територіально розташоване у Обухівському районі, що виключає можливість звернення до суду по місцю проживання відповідача за загальним правилом ст. 109 ЦПК України чи за правилами альтернативної підсудності, і має застосовуватися виключна підсудність згідно ст. 114 ЦПК України.

Згідно п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи із аналізу наведених норм та суті спору, колегія суддів погоджується із висновками суду про відкриття провадження за правилами виключної підсудності, оскільки підставою позову, поданого ОСОБА_3, є порушення відповідачем домовленості по утриманню позивача взамін укладення договору дарування земельної ділянки, та намір відповідача відчужити спільно побудований ними будинок, відтак відшкодування збитків, яке є предметом позову, безпосередньо повязане із нерухомим майном.

Посилання апелянта на п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» не спростовують, а підтверджують висновки суду в цій частині.

При цьому колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні докази реєстрації місця проживання ОСОБА_2, а під час розгляду справи судом апеляційної інстанції представник останньої повідомив, що місце проживання ОСОБА_2 не зареєстроване, відтак доводи апеляційної скарги про можливість подання позову за місцем реєстрації відповідача відхиляються.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

ОСОБА_4