АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7082/16 Справа № 183/3650/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Баранніка О.П., Максюти Ж.І.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,06665 га., наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: вул. Берегова, б/н. в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Через його земельну ділянку проходить кабельна лінія електрозвязку базової станції стільникового звязку «ОСОБА_3ЕС.ЕМ». Він має намір побудувати на зазначеній земельні ділянці житловий будинок, але не має можливості це зробити, через наявність кабельної лінії. 17 січня 2014 року він звернувся до ПАТ «Київстар» із заявою про перенесення кабельної лінії, але отримав відповідь про те, що перенести зазначену лінію він повинен за власний рахунок. Тому позивач просив усунути йому перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою площею 0,06665 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: вул. Берегова, б/н, с. Орлівщина, Новомосковський район, Дніпропетровська область, зобовязавши ПрАТ «Київстар» перенести за власний рахунок кабельну лінію електрозвязку базової станції стільникового звязку «ОСОБА_3ЕС.ЕМ», звільнивши зазначену земельну ділянку від вказаної кабельної лінії; усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування земельною ділянкою площею 0,06665 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої за вказаною адресою, зобовязавши ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» перенести за власний рахунок повітряну лінію електропередач та залізобетонну опору цієї лінії, звільнивши зазначену земельну ділянку від вказаної лінії електропередач.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року уточнено найменування відповідача, належним відповідачем у справі визнано Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» та закрите провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго», в звязку з відмовою позивача від позову в частині вимог до вказаного відповідача (а.с.78).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Київстар» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового по суті позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом позивач повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, отримавши судову повістку 06.10.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення повинне бути змінене в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності №15237707, виданого 23.12.2013 року, належала земельна ділянка площею 0,06665 га. з кадастровим номером :02:020:0999, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Берегова, б/н., (а.с.9).

Також місцевим судом встановлено, що по території зазначеної вище земельної ділянки проходить підземна кабельна лінія електропостачання Приватного акціонерного товариства «Київстар», що підтверджується листом ПрАТ «Київстар» (а.с.19), схемою електропостачання, актом приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту базової станції стільникового мобільного звязку №DNE 278 від 18 квітня 2006 року (а.с.88), робочим проектом базової станції мобільного звязку (а.с.92), що також не заперечувалося сторонами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек №71569117 від 27.10.2016 року, спірна земельна ділянка по вул. Берегова б/н в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області за кадастровим номером :02:020:0999, площею 0,06665 га., належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування, укладеного у письмовій нотаріальній формі 24.11.2014 року; право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_4 зареєстровано 24.11.2014 року.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України встановлено, зокрема, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (грунтовий) шар), а також на водні обєкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що находиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для звернення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

У відповідності до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування заданих збитків.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з викладеного, встановивши, що на час ухвалення оскаржуваного судового рішення позивач не являється власником вказаної вище земельної ділянки; приймаючи до уваги, що власник земельної ділянки по вул. Береговій б/н в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області (кадастровий номер :02:020:0999) ОСОБА_4 до участі у даній справі не залучена, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не є власником зазначеної земельної ділянки і, відповідно, його права не порушені.

Колегія звертає увагу, що належний позивач не позбавлений можливості звернення до суду за захистом своїх прав і законних інтересів.

На викладені обставини місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, відмовив у задоволенні позову з інших підстав, тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді