У Х В А Л А

31 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 4916 грн 29 коп., три проценти річних, що складає 1027 грн 45 коп., інфляційні втрати в розмірі 12720 грн 05 коп., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 286 грн 75 коп., а всього стягнуто 19950 грн 54 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року апеляційну скаргу позивача відхилено, апеляційну скаргу відповідача задоволено частково. Рішення суду першої інстанції у частині стягнення з відповідача трьох процентів річних в розмірі 1027 грн 45 коп., інфляційних втрат в розмірі 12720 грн 05 коп., витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 1000 грн, скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 625 ЦК України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 625 ЦК України. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня та 24 грудня 2015 року, 14 січня та 1 лютого 2016 року, постанову Верховного Суду України від 11 березня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення трьох процентів річних, інфляційних втрат, витрат на проведення експертного дослідження та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в указаній частині, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що положення статті 625 ЦК України не застосовуються до правовідносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням.

Відмовляючи у стягненні витрат на проведення авто-товарознавчої експертизи, суд виходив з відсутності підстав для стягнення з відповідача таких витрат, оскільки експертне авто-товарознавче дослідження було проведено за заявою позивача, без повідомлення та виклику представника відповідача.

Ухвалами колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня та 24 грудня 2015 року, 14 січня та 1 лютого 2016 року, що надані заявником для порівняння, залишалися без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про стягнення штрафних санкцій, про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, про стягнення страхового відшкодування, зокрема стосовно стягнення зі страховиків страхового відшкодування із урахуванням передбачених частиною другою статті 625 ЦК України індексу інфляції та трьох процентів річних.

Порівняння змісту наданих для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановою Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, що надана заявником для порівняння, скасовано рішення суду касаційної інстанції та направлено справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції через те, що розглядаючи справу, суди застосували до спірних правовідносин про захист прав споживача страхових послуг норми права, встановлені статтею 625 ЦК України щодо відповідальності страховика за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування за договором майнового страхування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. А також в указаній справі судами необґрунтовано застосовано до спірних правовідносин частину п'яту статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" й стягнуто пеню в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги).

Таким чином, порівняння змісту постанови Верховного Суду України від 11 березня 2015 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" про стягнення страхового відшкодування за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Я.М. Романюк