Справа № 352/2466/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2026/2016
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів Матківського Р.Й., Малєєва А.Ю.

секретарів Капущак С.В.- Петріва Д.Б.

з участю представника відповідача1-ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Правекс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною представника публічного акціонерного товариства «Правекс Банк» на рішення Тисменицького районного суду від 10 серпня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18.10.2006 р. р. між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 23009-033/06Р, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 14768 доларів США зі сплатою 12 % річних на строк до 18.10.2012 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, що встановлені договором. У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачкою ОСОБА_3 18.10.2006 р. укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_2 У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 14.07.2015 р. заборгованість за цим договором становить 2742,60 доларів США, що являє собою заборгованість по сплаті основної суми кредиту. Крім того, за несвоєчасне погашення кредиту банк заявив до стягнення пеню у розмірі 761,40 коп.

Рішенням Тисменицького районного суду від 10 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення представник ПАТ КБ «Правекс Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що відповідач виконав зобов'язання за кредитним договором, оскільки в результаті реалізації виконавчого напису на рахунок банку надійшло 5102 дол. США 62 центи, а заборгованість складала 7845 дол. США 22 центи. Суд поклав валютні ризики в односторонньому порядку на кредитодавця, що суперечить діючому законодавству та визначив погашення боржником 5102 дол. США 62 центи, як належне виконання договірних зобов'язань.

Апелянт також вказує, що судом не враховано , що коли у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу.

Вважає висновок суду щодо різниці між заборгованістю та фактичним погашенням є знецінення гривні та різницю курсу іноземної валюти між датою встановлення кредитної заборгованості у вимозі та датою фактичного надходження грошових коштів незаконним. Оскільки на сьогоднішній день заборгованість не погашена, зобов'язання не виконане, то у суду першої інстанції не було підстав відмовляти в задоволенні позову.

З цих мотивів, рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача1 доводи апеляційної скарги не визнала, просила її відхилити, рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

Інші учасники судового процесу, будучи належно повідомленими про час й місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає, до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 18.10.2006 р. р. між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 23009-033/06Р, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 14768 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою 12 % річних на строк до 18.10.2012 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, що встановлені договором (а.с.8-14).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачкою ОСОБА_3 18.10.2006 р. укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_2 (а.с.16).

Позивач здійснив нарахування заборгованості за кредитним договором станом на 14.07.2015 р. у розмірі 2742,60 доларів США, що являє собою заборгованість по сплаті основної суми кредиту, згідно наданого розрахунку заборгованості (а.с.5-7). За несвоєчасне погашення кредиту банк заявив до стягнення пеню у розмірі 761,40 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, оскільки відповідачем - позичальником ОСОБА_2 погашено заборгованість за даним кредитним договором та припинено зобов'язання у відповідності з вимогами ст.599 ЦК України.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується .

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Судом також встановлено, що в кінці листопада 2013 р. позивач звернувся до відповідача ОСОБА_2 з вимогою про погашення залишку заборгованості за даним кредитним договором станом на 19.08.2013 р. у розмірі 7845,22 доларів США (а.с.76-77) та попередив про вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу від 18.10.2006 р. щодо звернення стягнення на автомобіль марки OPEL ASTRA 1.4, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

28.03.2014 р. позивач звернувся до ВДВС Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом від 04.02.2014 р. № 347 (а.с.80), у якій просив виконати вказаний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олофінським О.В., щодо звернення стягнення на рухоме майно - автомобіль марки OPEL ASTRA 1.4, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на загальну суму 62683,31 грн. (станом на 19.08.2013 р.).

Постановою заступника начальника ВДВС Тисменицького РУЮ Коржака Б.Б. від 17.04.2014 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису щодо звернення стягнення на належний відповідачу автомобіль для задоволення вимог банку в розмірі 62683,31 грн.

У зв'язку з повним погашенням відповідачем заборгованості в розмірі 62683,31 грн. перед позивачем у травні 2014 р. постановою від 02.07.2014 р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису (а.с.86).

У травні 2014 р. відповідач ОСОБА_2 повністю погасив вказану суму, вона була зарахована банком як погашення заборгованості на суму 5102,62 доларів США, різниця склала 2742,60 доларів США у зв'язку із знеціненням гривні (станом на 15.05.2014 р. 1 долар США дорівнював 11,66 грн.).

Проте, колегія суддів при підрахунку заборгованості ОСОБА_2перед банком бере до уваги чотири проплати відповідача на загальну суму 640 доларів США у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором № 23009-033/06Р (номер контракту в системі програмного забезпечення банку 453RMCS121420044), які підтверджуються наданими представником відповідача квитанціями від 14.02.2013 р. на 200 доларів США, від 28.05.2013 р. на 120 доларів США та від 14.08.2013 р. на 120 доларів США, від 13.03.2014 р. на 200 доларів США (а.с.99) та не враховані позивачем у наданому розрахунку.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно частин 1 та 4 ст.559 ЦК України порука припиняється: з припиненням забезпеченого нею зобов'язання ; після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. А постільки апелянт не надав доказів пред'явлення вимог до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання -18.10.2012 року, що відповідає вимогам п.1.1 укладеного договору поруки, то така порука вважається припиненою. А тому з цих підстав у позові до поручителя ОСОБА_3 слід відмовити.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана неналежна правова оцінка, висновок про відсутність підстав для задоволення позову є невірним.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано не всебічно та неповно, дано їм невірну правову оцінку, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Правекс Банк» задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 10 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Правекс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Правекс Банк» заборгованість за кредитним договором № 23009-033/06Р від 18.10.2006 року станом на 14 липня 2015 року 2102,60 доларів США, що еквівалентно 24 516.31 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Правекс Банк» 2557.80 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає чинності з часу його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Р.Й. Матківський

А.Ю. Малєєв