АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

10 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаполісстрой» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ПАТ «Піреус банк МКБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог стягнути з останнього на користь ПАТ «Піреус банк МКБ» заборгованість за кредитним договором № К/06-29/КД від 11.09.2006 р. у розмірі 19 664 974, 30 грн. та 1 761 281, 77 доларів США.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що між ПАТ «Піреус банк МКБ» та ОСОБА_1 23.10.2012 р. було укладено договір поруки № П/06-29/6/КД, відповідно до умов якого відповідач поручився перед кредитором за виконання ТОВ «Мегаполісстрой» зобов'язань за Кредитним договором № К/06-29/КД від 11.09.2006 р. Посилаючись на те,що ТОВ «Мегаполісстрой» свої зобов'язання за вищевказаним кредитними договорами належним чином не виконувало, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позичальник добровільно не погасив,позивач просив стягнути цю заборгованість з його поручителя відповідно до укладеного з ним договору поруки.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2016 р. позов ПАТ «Піреус банк МКБ» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Піреус банк МКБ» заборгованість за кредитним договором № К/06-29/КД від 11.09.2006 р. у розмірі 19 664 974, 30 грн. та 1 761 281, 77 дол. США, з яких: 10 500 000, 00 грн. та 1 198 439, 94 дол. США основного боргу по кредиту, 8 875 011, 16 грн. та 544 499, 91 дол. США нарахованих і несплачених процентів, 289 963, 14 грн. та 18 341, 92 дол. США - пені за несвоєчасну сплату процентів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач посилається на порушення процесуальних норм при розгляді справи. Вказує, що в судовому засіданні 31.05.2016 р. представником позивача було подано заяву про уточнення розміру позовних вимог, однак відповідача про це не було повідомлено належним чином та розгляд справи у зв'язку з цим відкладено не було. Зазначає, що за час розгляду справи відповідачем жодних судових повісток про виклик в судове засідання не отримувалося, що призвело до неповного дослідження обставин справи та винесення незаконного рішення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2,який є представником ОСОБА_3 за довіреністю, апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник позивача Нечай Р.В. просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 11.09.2006 року між ВАТ «Міжнародний комерційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Піреус банк МКБ» та ТОВ «Мегаполісстрой» було укладено генеральний кредитний договір № К/06-29/КД, відповідно до умов якого, численних додаткових угод до нього та договору № 30 про внесення змін і доповнень до кредитного договору, банк надав позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії у розмірі 149 700 000,00 грн. та 2 700 000,00 дол. США терміном до 01 серпня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом та за умови виконання та дотримання позичальником вимог розділу 4 кредитного договору.

На забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Мегаполісстрой» за укладеним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 23.10.2012 р. було укладено договір поруки № П/06-29/6/КД, за умовами п.2.1. якого поручитель як солідарний боржник відповідає перед банком за виконання боржником у повному обсязі зобов'язань за кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів передбачених кредитним договором.

Пунктами 2.3.1. та 2.3.2. кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний у строки, порядку та на умовах, визначених цим договором та/або додатковими договорами, в повному обсязі повернути банку суму кредитних коштів, наданих в межах максимального ліміту кредитування, а також в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Згідно з п.4.1. кредитного договору, за несвоєчасне перерахування коштів, а також за будь-яке інше порушення будь-якою стороною своїх зобов'язань по цьому договору, винна сторона сплачує потерпілій стороні пеню за кожний день порушення виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент такої сплати, що обчислюється з суми неповернутих процентів за кожен день прострочення. За умовами кредитного договору та додаткової угоди позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту, та сплачувати проценти за користування кредитом, крім того, встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Відповідно до п. 4.2. договору поруки, поручитель відповідає за зобов'язаннями згідно з кредитним договором перед банком в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Причини невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором жодним чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за цим договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, отримуючи кредит, позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, а також сплатити проценти в розмірі та на умовах, передбаченими кредитним договором, а у роза порушення умов договору - сплатити пеню.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак ТОВ «Мегаполісстрой» зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитним коштами в передбачені договором строки не виконувало.

12.08.2015 р. позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення-вимогу щодо сплати заборгованості ТОВ «Мегаполісстрой» за кредитним договором №К/06-29/КД, однак поручителем зобов'язання зі сплати заборгованості за кредитним договором виконано не було.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники,якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виконання зобов'язань порушено з вини боржника та його поручителя, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Разом і з цим, колегія суддів вважає,що судом неправильно визначено валюту пені при вирішенні спору.

Так,оскаржуваним рішенням Дарницького районного суду м. Києва з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Піреус банк МКБ» було стягнуто окрім суми основного бору та відсотків, пеню у розмірі 289 963, 14 грн. та 18 341, 92 долари США.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) відповідно до ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Отже, положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом.

Разом із цим за змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» порядок виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто поряд зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.

Однак, вказані положення можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення штрафних санкцій.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором розмір пені зазначено як у валюті США, так і в національній валюті, на що суд першої інстанції не звернув уваги. Розмір пені за несвоєчасну сплату процентів становить 679 748, 79 грн. й тому саме у цьому розмірі вона підлягала стягненню.

А відтак, установивши факт невиконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором, суд неправильно застосував норми ЦК України та не урахував, що стягнення пені можливе лише у валюті гривня, тому рішення суду в частині визначення розміру пені та загального розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1, підлягає скасуванню та його зміні.

Посилання відповідача на те, що він належним чином не був повідомлений про дату і час судових засідань в суді першої інстанції, що призвело до позбавлення права на захист своїх прав та інтересів, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідач про наявність спору в суді був обізнаний ( а.с.165), його представник приймав участь у судових засіданнях у тому числі і в судовому засіданні 31.05.2016 року ( а.с.177-178,182,193,197 т.1,а.с.19-20 т.2).Крім того ,відповідач не був позбавлений можливості надати пояснення та докази на підтвердження своїх заперечень по суті позовних вимог до суду апеляційної інстанції, однак ним цього зроблено не було.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року в частині визначені пені та загального розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» скасувати, у зв'язку із чим резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції: Позов - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» (, р/р № 0038) заборгованість за кредитним договором № К/06-29/КД від 11.09.2006 року у розмірі 20 054 760 (двадцять мільйонів п'ятдесят чотири тисячі сімсот шістдесят) грн. 00 коп. та 1 742 939 (один мільйон сімсот сорок дві тисячі дев'ятсот тридцять дев'ять) дол. США 85 центів, з яких: 10 500 000 (десять мільйонів п'ятсот тисяч) грн.. 00 коп. та 1 198 439 (один мільйон сто дев'яносто вісім тисяч чотириста тридцять дев'ять) дол. США 94 центи основного боргу по кредиту, 8 875 011 (вісім мільйонів вісімсот сімдесят п'ять тисяч одинадцять) грн. 16 коп. та 544 499 (п'ятсот сорок чотири тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) дол. США 91 цент - відсотків, 679 748 (шістсот сімдесят дев'ять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 79 коп. - пені.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/15684/15

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11040/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.