Справа № 141/1131/15-ц Провадження № 22-ц/772/624/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Міхасішин І.В., Стадник І.М.,

при секретарі: Куленко О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 06.01.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Оратівської РДА Вінницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Оратівської РДА Вінницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею

Позов мотивовано тим, що вони з відповідачкою проживали в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2013 року.

Від шлюбу 24.08.2013 року народився син ОСОБА_4.

19.02.2015 року рішенням Оратівського районного суду Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано.

Їхній малолітній син проживає разом з відповідачкою, з якою ОСОБА_2 намагався дійти згоди про можливість виховання та спілкування з дитиною, однак відповідачка чинить йому перешкоди у побаченні з дитиною, оскільки часто не проживає за місцем своєї реєстрації, що унеможливлює його спроби застати дитину за певною адресою.

ОСОБА_3 не працює, чим унеможливлює її пошук в разі, якщо вона вирішить його ігнорувати чи ігнорувати його спроби знайти дитину, користуючись істотною віддаленістю між місцями проживання сторін, відповідач регулярно ухиляється від контактів по телефону.

Коли ж йому вдається зателефонувати з приводу призначення зустрічі з дитиною, відповідачка повідомляє, що не знає, де саме буде перебувати в той день і час.

Під різними приводами вона відмовляє йому в домовленості про зустріч з дитиною. Як правило, спілкування сторін закінчується сваркою через претензії та голослівні обвинувачення на його адресу з боку відповідачки.

Крім того, неодноразово мали місце випадки, коли він, попередивши про свій приїзд, не міг знайти ані дитину, ані відповідачку протягом цілого дня та був змушений їхати ні з чим. Батьки відповідачки, що проживають за місцем її реєстрації, потурають її прагненню обмежити його у правах спілкування з власною дитиною, що істотно ускладнює його становище.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 06.01.2016 року позов задоволено.

Заборонено ОСОБА_3 чинити ОСОБА_2 будь-які перешкоди у вихованні та вільному спілкування з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобовязано ОСОБА_3 надавати ОСОБА_2 можливість у спілкуванні з сином ОСОБА_5 - двічі на місяць з 17:00 кожної першої та третьої пятниці місяця до 20:00 неділі відповідного тижня, з правом вивозу дитини в межах України.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 11.01.2016 року виправлено описку в резолютивній частині рішення суду від 06.01.2016 року.

Не погодившись із рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні особа, яка подала апеляційну скаргу підтримала її та просила скаргу задовольнити.

Позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи у судове засідання не з»явився, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою чиняться перешкоди ОСОБА_2 у батьківському вихованні його дитини, а тому враховуючи інтереси дитини та положення ст.ст.1-3 Конвенції ООН "Про права дитини", вимоги ст. 153, 159 СК України визначив спосіб участі позивача у вихованні дитини шляхом заборони ОСОБА_3 чинити ОСОБА_2 будь-які перешкоди у вихованні та вільному спілкування з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобовязання ОСОБА_3 надавати ОСОБА_2 можливість у спілкуванні з сином ОСОБА_5 - двічі на місяць з 17:00 кожної першої та третьої пятниці місяця до 20:00 неділі відповідного тижня, з правом вивозу дитини в межах України.

З такими висновками суду в повній мірі погодитися неможливо.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом по справі встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії І-БК № 365211 у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 11.09.2013 року народився син ОСОБА_4.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області по цивільній справі № 141/101/15-ц від 19.02.2015 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано. Прізвище дружини після розірвання шлюбу змінено на ОСОБА_3.

Відповідно до висновку № 13 від 02.11.2015 року про можливість побачень ОСОБА_2 із малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 служба у справах дітей Оратівської РДА Вінницької області надала можливість побачення ОСОБА_2 зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без обмеження часу, у вихідні дні, але без права вивозу за територію, на якій проживає дитина.

Розпорядженням № 419 від 03.11.2015 року, виданого Оратівською РДА надано дозвіл на побачення ОСОБА_2 з його малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без обмеження часу, у вихідні дні, але без права вивозу за територію, на якій проживає дитина.

Відповідно до характеристики № 243 від 16.12.2015 року, виданої виконавчим комітетом Угарівської сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає в смт. Оратів, розлучена, має малолітнього сина. Виконавчий комітет компрометуючих матеріалів на неї не має. Нарікань, зауважень від сусідів та інших громадян щодо негативної її поведінки до сільської ради не надходило.

Довідкою № 25 від 08.12.2015 року, виданою Оратівським ДНЗ «Сонечко» (ясла-садок) підтверджено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує Оратівський ДНЗ «Сонечко» з 19.09.2015 року. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за весь час перебування сина в дошкільному закладі його успіхами та проблемами не цікавився, в ДНЗ не приходив, батьківські збори не відвідував. Вихованням сина займається мама.

Відповідно до характеристики, виданої Дарницьким управлінням поліції, ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно, будь-яких правопорушень не вчиняє, скарг та повідомлень щодо протиправних дій ОСОБА_2 до ЖЕК не надходило. Адміністрація ЖЕК з приводу користування житлом, в якому проживає ОСОБА_2, та його поведінки претензій не має. ОСОБА_2 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Згідно характеристики № 159 від 22.12.2015 року, виданої Коледжом ресторанного господарства НУХТ, ОСОБА_2 працює в даному закладі на посаді лаборанта, посадові обов'язки виконує сумлінно і вчасно, по місцю роботи характеризується позитивно.

Актом обстеження умов проживання дитини від 22.12.2015 року, проведеного головними спеціалістами служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації на підставі звернення ОСОБА_2 умов проживання житла за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що дитині відведено окреме спальне місце, розміщено іграшки, літературу з урахуванням віку, статі та потреб дитини, обладнано меблі для збереження сезонних речей та речей повсякденного вжитку. У разі приїзду дитини їй будуть створені всі необхідні умови для проживання.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин. що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Отже, із тлумачення

ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Зобовязуючи відповідачку надавати ОСОБА_2 можливість у спілкуванні з сином з правом вивозу дитини в межах України, суд першої інстанції не врахував вік дитини ( у якому діти важко переносить розлуку з матір»ю), стан здоров»я хлопчика ( затримка психічного розвитку ), а також не встановив конкретне місце куди батько має бажання вивозити сина та чи не завдасть шкоди така подорож фізичному та психологічному здоров»ю дитини (відстань та періодичність поїздок, клімат, безпечність, рекомендації лікаря).

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить висновку, що вимога позивача про надання йому права вивозу сина в межах України є передчасною, оскільки у даному віці дитини такі поїздки завдадуть йому стресу, так як порушать усталений спосіб життя малолітньої дитини.

Як вбачається з матеріалів справи дитина ОСОБА_5, 2013 року часто хворіє, що підтверджується наданими копіями медичних документів дитини: лікарські рекомендації, виписка з медичної картки хворого № 86/а.с. 31,32,39/. Також у дитини лікарями встановлена затримка мовного розвитку змішаного ґенезу, розлади нічного сну.

Виходячи із встановленого, колегія суддів приходить до висновку, що з метою найбільш повного дотримання інтересів малолітньої дитини при визначенні способу спілкування з нею батька, необхідно змінити третій абзац резолютивної частини рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 06.01.2016 року, виключивши з нього вираз « з правом вивозу дитини в межах України».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 307, п.3.ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 06.01.2016 року змінити, виключивши з абзацу третього резолютивної частини рішення вираз « з правом вивозу дитини в межах України».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом: