У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Буцяка З.І.

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність, оскільки суд дійшов передчасного висновку про погашення боржником заборгованості за кредитним договором №SAMDN2644 від 30 березня 2009 року на підставі довідки банку № 57 від 27 листопада 2009 року та листів №929 від 11 червня 2009 року, № 1036 від 27 листопада 2009 року та не врахував, що станом на 04 жовтня 2012 року за відповідачем існує нова заборгованість за вказаним договором в сумі 53 166,24 грн. згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2012 року.

Просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що зобов'язання між сторонами по кредитному договору припинені у зв'язку з його виконанням ОСОБА_1, проведеним належним чином, заборгованість погашена повністю .

На підтвердження таких висновків в рішенні наведені відповідні мотиви та докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини ,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Будь-які належні та допустимі докази на спростування доводів відповідача про повне виконання ним своїх зобов'язань у 2009 році в матеріалах справи відсутні.

Покликання в апеляційній скарзі на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2012 року як доказ наявності у відповідача нової заборгованості, за вказаним договором, в сумі 53 166,24 грн. не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 131 ЦПК докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує лише ті нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Такі причини позивачем вказані не були і неможливість подання цього доказу суду першої інстанції відсутні.

Законодавець у ч.2 ст.27 ЦПК України покладає на осіб, які беруть участь у справі позовного провадження, обов'язок для підтвердження своїх вимог або заперечень подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання не проводилося - до початку розгляду справи по суті.

Така процесуальна поведінка позивача, що зводиться до притримання доказів, свідчить про нехтування ним обов'язку добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Вбачається, що позивач з порушенням вказаних вимог під час подання позову, а також до початку розгляду справи по суті судом першої інстанції не повідомив про наявне заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2012 року та не надав його суду першої інстанції. Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що не вважав за потрібне подавати такий доказ суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Крім того, позивач не надав доказів того, що ОСОБА_1 отримала копію вказаного заочного рішення, а відтак воно набрало законної сили відповідно до вимог ст. 222, 227, 233 ЦПК України.

За таких обставин, таке рішення не може бути прийняте апеляційним судом як належний доказ по справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність рішення суду.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст..ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :