Справа № 344/3345/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1176/2016
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої: Василишин Л.В.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Альфабуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4, про внесення змін до договору та зобовязання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 «Альфабуд» на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 квітня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Альфабуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4, про внесення змін до договору та зобовязання вчинити дії.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_3 «Альфабуд» подало апеляційну скаргу, в якій апелянт посилається на порушення норм процесуального закону щодо підсудності справи.

Апелянт вказав на те, що предметом спору є зміна умов договору від 08.05.2014 року №27/5, укладеного між субєктами господарювання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «Альфабуд».

Згідно умов спірного договору ОСОБА_3 «Альфабуд» зобовязалося передати у власність ОСОБА_2 майнові права на квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 зобовязався постачати товар (пісок будівельний) в терміни, погоджені сторонами договору.

Апелянт зазначив, що за своєю правовою природою даний договір є змішаним, оскільки містить елементи договору міни і поставки.

Відповідно до ст.628 ЦК України до відносин у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Враховуючи специфіку договору, ОСОБА_2 в даному договору виступає як фізична особа-підприємець, а не як фізична особа. Про державну реєстрацію ОСОБА_2 як підприємця свідчить витяг із Єдиного державного реєстру підприємств.

Відтак з огляду на положення ст.12 ГК України, даний спір між субєктами господарювання підвідомчий господарським судам. З наведених підстав апелянт просив скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 квітня 2016 року, а справу передати на розгляд за підсудністю.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задоволити.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив, вважає її безпідставною та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.14 постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 № 3, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), (пункт 3 Постанови).

Спір фізичної особи, яка має статус субєкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не повязаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 24.10.2011, № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4 1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Матеріалами справи встановлено, що 18.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду із позовом до ОСОБА_3 «Альфабуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4, про внесення змін до умов п.1.1 Договору № 27/5 від 08 травня 2014 року в частині визначення обєму піску будівельного з 5047,68 тон та зобовязання відповідача ОСОБА_3 «Альфабуд» належним чином виконати умови Договору № 27/5 від 08 травня 2014 року та договору про відступлення права вимоги від 27 серпня 2014 року шляхом передання ОСОБА_4 квартири № 27, що знаходиться за будівельною адресою м.Івано-Франківськ вул. Незалежності.

За умовами п.1.1 спірного Договору № 27/5 від 08 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 «Альфабуд» (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець), Продавець зобовязується передати у власність Покупця майнові права на розташовану в Обєкті капітального будівництва квартиру №27 загальною площею 64,6 кв.м., що знаходиться за будівельною адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності поруч будинку №130, а Покупець зобовязується прийняти майнові права на обєкт нерухомості і передати за них товар пісок будівельний в кількості 5047,68 тон (а.с.6-7).

27 серпня 2014 року між ОСОБА_2 (Первісний кредитор), ОСОБА_4 (Новий кредитор) та ОСОБА_3 «Альфабуд» (Боржник) укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору право вимоги за Договором №27/5 від 08 травня 2014 року в обсягах і на умовах, встановлених між Первісним кредитором і Боржником та з врахуванням умов, встановлених даним договором. При цьому згідно п.1.4 договору зобовязання Первісного кредитора перед Боржником в частині поставки піску будівельного залишаються чинними та не припиняються у звязку з підписанням даного договору (а.с.8).

Згідно даних Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу підприємця ОСОБА_2 зареєстрований як суб»єкт підприємницької діяльності з 22.09.2010 року.

Аналізуючи зміст вказаних договорів, колегія суддів приходить до висновку, що при їх укладенні ОСОБА_2 виступав як фізична особа, а не субєкт господарювання, на що посилається апелянт.

Зокрема виходячи з предмету договору та складу сторін договору, такі вказують на цивільно-правову природу договору за якою спір виник між фізичною особою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 « Альфабуд» з приводу передачі майнових прав на квартиру. Докази того, що така угода пов»язана з господарською діяльність підприємця в матеріалах справи відсутні і таких не подала сторона апелянта. Посилання апелянта на факт реєстрації позивача як суб»єкта підприємницької діяльності не заслуговує не увагу, оскільки сам по собі він, враховуючи особливості правовідносин, що склалися між сторонами договору, не є підставою для зміни юрисдикції.

З огляду на це, суд першої інстанції правильно визначився щодо підвідомчості спору та відкрив провадження у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з врахуванням всіх фактичних обставин справи та з дотриманням норм цивільного процесуального закону, тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313,314,315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 «Альфабуд» відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуюча Василишин Л.В.

Судді: Беркій О.Ю.

ОСОБА_5