22-ц/775/199/2016(м)
Категорія 54 Головуючий у 1 інстанції Харитонова Г.Л.
Доповідач Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.

секретар - Брежнєв Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», третя особа ОСОБА_2, про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування судових витрат за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2015 року,

В с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ «ММК ім.Ілліча»), в обґрунтування позову посилався на те, що з 23 листопада 1994 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «ММК ім.Ілліча» працюючи водієм у цеху шлакопереробки. Наказом №28-ку від 11 червня 2015 року він був звільнений за порушення трудової дисципліни за п.8 ст. 40 КЗпП України. Вважав звільнення незаконним, оскільки за час роботи на підприємстві до нього не застосовувались дисциплінарні стягнення, він отримував премії. Випадок, що стався у квітні 2015 року, не є до кінця розібраним. На засідання профспілкового комітету при вирішенні питання про звільнення його не запрошували, тому він був позбавлений можливості розяснити обставини та надати докази щодо знаходження на його утриманні хворої матері.

Постанова Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області про адміністративне стягнення була прийнята 05 травня 2015 року, а наказ про його звільнення виданий відповідачем 11 червня 2015 року, що не відповідає положенням ст. 148 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладене, просив скасувати наказ №28-ку від 11 червня 2015 року та поновити його на посаді водія у ПАТ «ММК імені Ілліча», стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 червня 2015 року по день ухвалення судом рішення, а також просив відшкодувати витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2015 року в позові ОСОБА_1 до ПАТ «ММК імені Ілліча», третя особа: ОСОБА_2 про скасування наказу, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування судових витрат відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду і посилаючись в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального і процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, що діє в його інтересах, просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності позивача та його представника, третьої особи, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи (а.с.113 117). Позивач та його представник ОСОБА_3 надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши суддю доповідача, заперечення представника відповідача ОСОБА_4, яка просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд дійшов до висновку, що відповідач, у передбачений ст.148 КЗпП України місячний строк, видав наказ № 28-ку від 11 червня 2015 року про звільнення позивача за п.8 ст.40 КЗпП України, тобто у відповідності до вимог діючого законодавства і підстав для його скасування не має.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Згідно положень ст.139 КЗпП працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

У відповідності із положеннями п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу.

Як встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, згідно наказу № 224 від 21 листопада 1994 року ОСОБА_1 було прийнято водієм у цех шлакопереробки ПАТ «ММК ім.Ілліча» ( а.с.6 8, 36).

Наказом № 28-ку від 11 червня 2015 року позивача звільнено за порушення трудової дисципліни, а саме за скоєння дрібної крадіжки (1 кг лому міді), встановленої набраною законної сили 14 травня 2015 року постановою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області, за п.8 ст.40 КЗпП України (а.с.35).

Відповідно до постанови Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.51 КУпАП та він підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с.39). Як було встановлено судом ОСОБА_1 30 березня 2015 року був затриманий біля контрольно-пропускного пункту № 39 ПАТ «ММК ім.Ілліча» при викраденні чужого майна 1 кг лому міді, вартістю 35,36 грн.(а.с.39).

Постановою судді судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 21 жовтня 2015 року повернуто ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КУпАП у звязку з пропуском без поважних причин строку на апеляційне оскарження (а.с.61).

Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно із розясненнями , викладених в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - постанова Пленуму) судам належить мати на увазі, що відповідно до п.8 ст.40 КЗпП власник або уповноважений ним орган вправі розірвати трудовий договір з підстав вчинення працівником за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу (ст.21 Кодексу України про адміністративні правопорушення, незалежно від того, чи застосовувались до працівника раніше заходи дисциплінарного або громадського стягнення, в робочий чи неробочий час вчинене розкрадання.

За змістом п.8 ст.40 КЗпП до зазначених в цій нормі випадків вчинення розкрадання майна відносяться розкрадання його як в організації, з якою працівник перебуває в трудових відносинах, так і в організації, в якій він виконує роботу в силу даних трудових відносин.

Відповідно до ст.148 КЗпП трудовий договір може бути розірвано з зазначених підстав не пізніше одного місяця з дня набрання законної сили вироком суду чи дня прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення або заходів громадського впливу за вчинення крадіжки не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Частина 1 ст.40 КЗпП України була доповнена п. 8, положення якого надавали право адміністрації підприємства розірвати трудовий договір з працівником у разі вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 27 червня 1986 року № 2444-Х1 «Про внесення змін і доповнень до деяких законодавчих актів Української РСР».

На час внесення зазначених вище доповнень до частини 1 статті 40 КЗпП України, та на час прийняття постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», в п.26 якої надано розяснення щодо застосування пункту 8 частини 1 статті 40 КЗпП України, стаття 287 КУпАП, якою врегульовано право оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, діяла в редакції Закону від 07 грудня 1984 року № 8073-Х «Кодекс України про адміністративні правопорушення».

Відповідно до положень частини 2 статті 287 КУпАП у вказаний редакції, постанова районного (міського) народного суду (народного судді) про накладення адміністративного стягнення являється остаточною і оскарженню в порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення не підлягає.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 24 вересня 2008 року № 586-У1 до зазначеної статті були внесені зміни, відповідно до яких, постанова районного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в порядку, визначеному КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови (стаття 289 КУпАП в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Отже, враховуючи те, що постанова Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності набрала законної сили 14 травня 2015 року, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо видання ПАТ «ММК ім.Ілліча» наказу про звільнення ОСОБА_1 з роботи у передбачений законом місячний строк.

Факт вчинення ОСОБА_1 дрібного розкрадання майна відповідача встановлено зазначеною постановою суду, яку позивач виконав, сплатив визначений судом розмір штрафу, про що він пояснив в суді першої інстанції.

Тому доводи апеляційної скарги щодо не зясування всіх обставин вчинення дрібного розкрадання майна відповідача, являються безпідставними.

Не можна погодитися і з доводами апеляційної скарги в тій частині, що позивача не було запрошено на засідання профспілкової організації та звільнено без згоди цієї організації, оскільки відповідно до положень ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, крім іншого, звільнення працівника, який вчинив за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібне) майна власника, встановлене вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу.

Безпідставні і доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідачем при обранні виду стягнення не враховано тривалий час його роботи, протягом якого він не мав жодного зауваження, що до нього раніше не застосовувались дисциплінарні стягнення, та що на його утриманні знаходиться хвора мати, оскільки як розяснено в п.26 вищезазначеної постанови Пленуму, відповідач, відповідно до п.8 ст.40 КЗпП України вправі був розірвати трудовий договір з підстав вчинення працівником за місцем роботи розкрадання майна власника, незалежно від того, чи застосовувались до працівника раніше заходи дисциплінарного стягнення.

Крім того, Спільним рішенням правління і профспілкового комітету ПАТ «ММК ім.Ілліча» № 27/169 від 26 травня 2005 року було прийнято рішення, що кожен випадок негативних проявів зі сторони трудящих: прогулу без поважної причини, вживання спиртних напоїв і поява на роботі в нетверезому стані, крадіжка феросплавів, бензину, дизпалива, інших ресурсів, що є колективною власністю, розглядати як факт дестабілізації виробництва і зневаги до інтересів колективу ПАТ «ММК ім.Ілліча», і вважати несумісними з подальшим перебуванням порушника в складі персоналу комбінату ( а.с.134 ).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які є підставами для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку.

Колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.І.Песоцька

ОСОБА_5