Справа № 752/6878/15-ц
Провадження № 2/752/1384/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Мирошниченко О.В.

при секретарі - Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії наук України, ОСОБА_3, треті особи: Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація, комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомості», комунальне підприємство «ЖЕО-109», ОСОБА_4, Київська міська рада, про визнання недійсною приватизації, скасування розпорядження про передачу у власність житла, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1, треті особи: Національна академія наук України, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомості», Комунальне підприємство «ЖЕО-109», про визнання права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_1, звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати право проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1; визнати недійсною приватизацію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3; визнати незаконним та скасувати повністю розпорядження Управління справами Національної академії наук України від 19 грудня 1997 року № 2200 про передачу у власність ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 19 грудня 1987 року про належність на праві приватної власності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 разом технічним паспортом, який є складовою частиною цього свідоцтва; скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, яке здійснене на підстав свідоцтва про право власності на житло від 19 грудня 1997 року про належність на праві приватної власності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 постійно проживає у двохквартирному будинку АДРЕСА_1 з 17.04.1987 року. Разом з позивачем ОСОБА_1 з 10.03.2005 року проживає його дружина - ОСОБА_4 За зазначеною адресою позивач ОСОБА_1 та його дружина мають і зареєстроване постійне місце проживання.

У вересня 2014 року позивач ОСОБА_1 разом з дружиною вирішили приватизувати належне їм житло, а саме квартиру АДРЕСА_1, однак виявилось, що квартира НОМЕР_1 приватизована ОСОБА_3, яка проживає у квартирі АДРЕСА_2 Приватизація (передача у власність) квартири 1 ОСОБА_3 здійснена на підставі розпорядження Управління справами Національної академії наук України №2200 від 19.12.1997 року, про що відповідачу ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на житло від 19.12.1997 року.

Розпорядження Управління справами Національної академії наук України № 2200 від 19.12.1997 року та свідоцтво про право власності на житло від 19.12.1997 року є незаконними, оскільки порушено право позивача ОСОБА_1 на безперешкодне володіння та користування належним йому житлом, а також порушують його права позивача ОСОБА_1. на отримання у власність (приватизацію) житла, в якому він проживає, у порядку встановлено Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

У судовому засідання представник позивача підтримав позовній вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог у судовому засіданні не заперечує та в порядку статті 123 ЦПК України звернувся із зустрічною позовною заявою, в якій просив суд визнати право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач ОСОБА_3 зазначає проте, що постійно проживає у двохквартирному будинку АДРЕСА_2 (відповідно до приватизаційних документів НОМЕР_1). За зазначеною адресою ОСОБА_3 має зареєстроване постійне місце проживання.

Так, при зверненні із заявою про приватизацію квартири у двохквартирному будинку АДРЕСА_2 у 1997 році була здійснена приватизація (передача у власність) квартира НОМЕР_1 на підставі розпорядження Управління справами Національної академії наук України № 2200 від 19.12.1997 року, про що було видано свідоцтво про право власності на житло від 19.12.1997 року.

Звертаючись за приватизацією своєї квартири ОСОБА_3 не порушувала законодавства і діяла у відповідності до його вимог. Помилка в результаті якої квартирі було присвоєння номер трапилась не з її вини.

Треті особи: Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація,ґ КП «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності та об'єкти нерухомості», КП «ЖЕО-109» в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши сторони, представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків.

Згідно ст.41 Конституції України та ч.1, ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження Академії наук УРСР № 66 від 07.03.1955 року ОСОБА_7 - батько ОСОБА_1 вселений у квартиру АДРЕСА_3

Розпорядженням Академії наук УРСР № 66 від 07.03.1955 року ОСОБА_8 - батько ОСОБА_3 вселений у квартиру АДРЕСА_4

Згідно Указу Президії Верховної Ради УРСР від 21.03.21957 року с. Феофанія перейменовано на АДРЕСА_1 на підставі рішення Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 11.11.1976 року № 1345.

На підстав рішення виконавчого комітету Московської районної Ради депутатів трудящих №33/1 від 08.02.1977 року «про впорядкування нумерації будинків по АДРЕСА_1 в зв'язку із найменуванням АДРЕСА_1,змінена нумерація будинків та квартир у зазначених будинках по АДРЕСА_1, а саме номер житлового будинку старий номер НОМЕР_2 змінено на номер НОМЕР_3.

На підставі рішення Московського районного народного суду м. Києва від 21.01.1987 року право на житлову площу у квартирі АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився та постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1

Як вбачається та підтверджується довідкою «ЖЕО -109»№ 1677 від 12.09.2014 року, у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_9 проживає та зареєстрований з 17.04.1987 року та його дружина - ОСОБА_10 з 10.03.2005 року.

12.11.1977 року ОСОБА_3 звернулася із заявою про приватизацію житла.

19.12.1997 року ОСОБА_3 видано розпорядження Управління справами національної академії наук України № 2200 від 19.12.1997 року та свідоцтво про право власності на житло від 19.12.1997 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання визначає Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року №2482-XII (в редакції, яка діяла на момент приватизації вказаної квартири).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Відповідно до п. 5 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу від 15.09.1992 № 56 (далі -Положення) (чинного на час приватизації квартири), передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім'ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Згідно з п. 24 Положення зареєстрована заява передається підприємству по оформленню документів. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири (будинку), оформляє розрахунки (додатки 6, 7) та видає розпорядження (додаток 8). При створенні підприємства по оформленню документів ця робота виконується вказаним підприємством (крім оформлення розпорядження).

Згідно ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач позбавлений був можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, оскільки приватизація відбулась без його відома та згоди, а тому права позивача мають бути поновлені шляхом задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) суд вважає за належне застосувати спосіб захисту шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, оскільки невизнання його недійсним, може призвести до порушення права позивача.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженим Наказом Держжитлокомунгоспу від 15.09.1992 № 56, ст.ст.3, 6, 15,16 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 10-11, 57-60, 61, ст.169, ст.208, ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Національної академії наук України, ОСОБА_3, треті особи: Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація, комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомості», комунальне підприємство «ЖЕО-109», ОСОБА_4, київська міська рада, про визнання недійсною приватизації, скасування розпорядження про передачу у власність житла, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, - задовольнити.

Визнати право проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1

Скасувати розпорядження Управління справами Національної Академії наук України № 2200 від 19.12.1997 про приватизацію квартири АДРЕСА_1

Визнати недійсним свідоцтва про право власності на житло від 19.12.1997 про приватизацію Управління справами Національної Академії наук України про належність на праві приватної власності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 разом з технічним паспортом.

Скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 яке здійснене на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 грудня 1997 році про належність приватної власності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1, треті особи: Національна академія наук України, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомості», Комунальне підприємство «ЖЕО-109», про визнання права власності на квартиру, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 36,2 кв.м., житловою площею 22,8 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя