АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/724/16 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі -Романській К.М.

з участю представника ПАТ КБ "Приват Банк" Кивелюк Є.В. , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року представника ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 05 жовтня 2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір за № ТЕН0АЕ00006133, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 11360,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в строк та в порядку, встановлені договором. Зазначив, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, а тому просив стягнути з нього заборгованість за кредитом, яка станом на 27 травня 2015 року складає 38520,59 доларів США гри., з яких: 5 827,41 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 309,21 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 938,10 доларів США - заборгованість з комісії; 22 645,87 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01 лютого 2016 року позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) в користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, р/р 3111, МФО 305299, код ЄРДПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № ТЕН0АЕ00006133 від 05 жовтня 2006 року в розмірі 3 798,26 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 лютого 2016 року становить 97 064 гривні 64 копійки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто зі ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 970 гривень 65 копійок понесеного судового збору.

Від представника ПАТ КБ "Приват Банк" поступила апеляційна скарга в якій він просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні суми та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права,а також неврахування всіх обставин справи.

Так, заслухавши представника ПАТ КБ "Приват Банк" Кивелюк Є.В., яка апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити, а також представника відповідача ОСОБА_2, який заперечує проти поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог, та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що зобов'язання за кредитним договором позивач виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. Проте, взятих на себе зобов'язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, не сплативши проценти за користування кредитними коштами, не повернувши чергові суми отриманого кредиту та не погасивши всю суму кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що сторони встановили, як строк дії договору - до повного виконання сторонами зобов'язань за договором (пункт 5.1 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - по 03 жовтня 2013 року (пункт І.1 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - з 23 по 30 число кожного місяця (пункт 1.1 кредитного договору).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Таким чином, судом вірно враховано умовами договору та визначено строк погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

При цьому, судом вірно взято до уваги , що поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

А тому, строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Законодавством передбачено два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Так, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, колегія суддів Апеляційної інстанції погоджується з висновком суду, що згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) - з 23 по 30 число кожного місяця в розмірі 205,78 доларів США, що складається з заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії (пункти 1.1, 3.1, 3.2 кредитного договору), а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним (пункт 4.1 договору).

Разом з тим, умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Суд вірно врахував, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами з 23 по 30 число кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

А тому, оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, через це, початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісяця в період сплати з 23 по 30 число кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Так, відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 травня 2012 року звернуто стягнення на предмет застави - належний ОСОБА_4 автомобіль у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 05 квітня 2012 року складала 154 656,47 гривень, що еквівалентно 19 350,20 доларів США. Вподальшому відповідач умов кредитного договору також не виконував.

Окрім того, з виписки по рахунку ОСОБА_4 за період з 05 жовтня 2006 року по 07 жовтня 2015 року, виписки за період з 05 жовтня 2006 року по 14 грудня 2015 року, розрахунків заборгованості за кредитом ОСОБА_4, наданих банком, прострочена заборгованість за кредитом виникла ще 02 вересня 2008 року.

При цьому, останнє повернення кредитних коштів особисто відповідачем за умовами договору мало місце 11 листопада 2008 року на суму 245,83 доларів США на погашення суми процентів. Також, 08 липня 2011 року зараховано 115,00 доларів США на погашення нарахованої пені. Однак, чи було сплачено цю суму коштів відповідачем особисто, чи списано банком на підставі пункту 2.2.5 кредитного договору, судом через нестачу доказів не встановлено.

З позовом про звернення стягнення на автомобіль в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 05 квітня 2012 року банк звернувся до суду 20 квітня 2012 року (згідно поштової відмітки на конверті), а тому відповідно до ст. 264 ЦК України перервав перебіг позовної давності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 травня 2012 року, яке набрало законної сили, задоволено позов банку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Після ухвалення судом рішення від 30 травня 2012 року, відповідач не вчиняв дій, щодо сплати будь-яких коштів із погашення кредиту, будь-які операції по картковому рахунку відповідачем не здійснювались, за винятком нарахуванням банком процентів за користування кредитним лімітом, штрафів, автоматичного зарахування коштів на погашення заборгованості в результаті примусового виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет застави.

Як вбачається з матеріалів справи представник ПАТ КБ "Приват Банк" із даним позовом звернувся до суду 29 червня 2015 року.

Таким чином, з вимогами про стягнення чергового платежу за квітень 2012 року, який мав бути здійснений відповідачем відповідно до умов договору в період з 23 по 30 квітня 2012 року, позивач ПАТ КБ "Приват Банк" мав право звернутися до 30 квітня 2015 року, за травень 2012 року - до 30 травня 2015 року, за червень 2012 року - до 30 червня 2015 року.

А так як, позивач звернувся із позовом 29 червня 2015 року, то його позовні вимоги підлягають до задоволення в частині платежів за період з червня 2012 року по жовтень 2013 року (кінцевий строк повернення кредиту).

Разом з тим, суд визначаючи розмір заборгованості, який підлягає до стягнення, виходив з умов пункту 1.1 договору, відповідно до якого відповідач зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) - з 23 по 30 число кожного місяця в розмірі 205,78 доларів США, що складається з заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії. Колегія суддів, погоджується з таким доводами суду, окрім того враховує ту обставину, що на виконання позивачем ухвали про витребування доказів, банк надав розрахунок суми заборгованості за кредитним договором № ТЕН0АЕ00006133 від 05 жовтня 2006 року, однак без зазначення суми та дати нарахованих щомісячних платежів (із зазначенням кожного конкретного виду платежу), які підлягали сплаті кожного місяця, починаючи з дня укладення договору по день, станом на який позивач просить стягнути суму заборгованості; суми нарахованої пені у випадках, якщо мала місце прострочка платежів за кредитом, із зазначенням кожного конкретного періоду, за який нараховувалася пеня, розмір сум пені, які підлягали сплаті у відповідний період та фактичні суми її сплати; коли та в яких розмірах ОСОБА_4 здійснював оплату платежів особисто; на який вид платежу були зараховані оплачені ОСОБА_4 суми; коли відповідач особисто здійснив останній платіж на погашення заборгованості по даному кредитному договору, що надало суду першої інстанції більш детальніше дослідити обставини справи.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 Ш1К України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з вищенаведеним за наявності всіх доказів, які містяться в матеріалах справи судом вірно задоволено частково позов шляхом стягнення з відповідача 3 798,26 доларів США (205,78 доларів США х 17 місяців).

Із заявою про поновлення строку позовної давності банк до суду не звертався та доказів поважності причин його пропуску не надав.

Доводи ПАТ КБ "Приват Банк" про те, що банк звернувся із позовом у межах строку позовної давності, який починається з дати закінчення строку дії договору (03 жовтня 2013 року), колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до умов договору та вимог закону, в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Щодо задоволення позову у частині стягнення пені, то відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Позовна давність до вимог про стягнення пені обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Крім того, це наголошується і в правовій позиції у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року (справа № 6-154 цс 15)

Враховуючи вищенаведене позовні вимоги банку, щодо стягнення з відповідача пені до задоволення не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню через свою недоведеність, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель