Провадження № 2/760/4036/16
В справі № 760/8434/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої

за участю секретарів- Носачова А.К., Бугайчука О.Р.

позивача- ОСОБА_4

представника позивача - ОСОБА_2

відповідачів- ОСОБА_8., ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, 3-я особа: ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітнього сина і просить стягнути з відповідачів, як законних представників неповнолітнього, 20 989 грн. 39 коп. матеріальної шкоди та 1 240 200 грн. 00 коп. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року неповнолітній ОСОБА_7 , син відповідачів, був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вироком суду було встановлено, що 10 листопада 2014 року в приміщенні середньої загальноосвітньої школи №229 по вул. Виборзькій, 57 в м. Києві ОСОБА_7 наніс декілька ударів синові головою в голову та об стіну, внаслідок чого йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми; навколоочого синця справа; уламкового перелому латеральної стінки правої орбіти; перелому у ділянці клиноподібного виличного шва справа; уламкового перелому передньої верхньої стінки правої верхньощелепної пазухи з розповсюдженням на нижньоорбітальний край справа; перелому задньо-латеральної стінки пазухи із зануренням уламків у її порожнину, перелому соскоподібного відростка скроневої кістки справа.

Внаслідок отриманих травм син тривалий час лікувався в різних медичних установах, на ліки нею було витрачено 10 384 грн. 84 коп.

Після перенесеної операції з 20 по 31 липня 2015 року син перебував у санаторії, лікування в якому коштувало 7 440 грн. 00 коп., вартість квитків до санаторію та назад становить 248 грн. 40 коп..

З 28 серпня по 31 серпня 2015 року син перебував у санаторії в Закарпатській області, витратити на лікування становили 2 360 грн. 00 коп., вартість білетів у обидві сторони 556 грн. 03 коп.

Загальні витрати на санаторно-курортне лікування становлять 10 604 грн. 42 коп.

Крім того, внаслідок злочинних дій неповнолітнього сина відповідачів її синові була завдана моральна шкода.

Так, внаслідок перенесеної травми син став байдужим до навчання, відчуває незручності в побуті та втому. Від постійної втоми та пригнічення, а також періодичного болю, його дратують сильні звуки, навантаження від навчання.

Внаслідок отриманих травм у нього погіршилася пам»ять, він швидко втомлюється, потребує постійного відпочинку, що змінило ритм його життя, звичайний, усталений спосіб життя.

Згідно висновку експерта №1511 від 04 грудня 2015 року за результатами проведення психологічного дослідження розмір моральної шкоди оцінено в 900 мінімальних заробітних плат, що на день проведення експертизи становить 1 240 200 грн. 00 коп.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Відповідачі в судовому засіданні позов визнали в частині відшкодування витрат на лікування в розмірі 7681 грн. 46 коп. та 2 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди, які визнав їх син при розгляді кримінального провадження.

Заперечували проти відшкодування матеріальної шкоди за санаторно-курортне лікування потерпілого в санаторії «Лаванда» м. Моршин, посилаючись на те, що такі рекомендації лікарів відсутні.

Крім того, зазначили, що в матеріалах справи відсутня судово-медична експертиза, де зазначалося б про причино-наслідковий характер отриманих травм 10 листопада 2014 року із захворюванням органів травлення (печінки, шлунку тощо) та перебування в санаторії «Лаванда».

Зазначили також, що препарат «Гепабене», на придбання якого позивачка надала чеки, вживається при захворюваннях органів травлення, а не при лікуваннях травм, отриманих сином позивачки.

Заперечували також проти відшкодування моральної шкоди в розмірі, зазначеному позивачкою, визнавши її в розмірі 2000, 00 гр.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної особи або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року неповнолітній ОСОБА_7 був визнаний винним у скоєнні злочину відносно неповнолітнього ОСОБА_5, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у вигляді 5/п»яти / років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2016 року вирок залишено без змін.

/а.с.9-14/

Відповідно до вироку суду в результаті злочинних дій неповнолітнього ОСОБА_7 синові позивачки були завдані тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми; навколоочний синець справа; уламковий перелом латеральної стінки правої орбіти; перелом у ділянці клиноподібного виличного шва справа; уламковий перелом передньої верхньої стінок правої верхньощелепної пазухи, з розповсюдженням на нижньоорбітальний край справа; перелом задньо-латеральної стінки пазухи, із зануренням уламків у її порожнину, перелом соскоподібного відростка скроневої кістки справа, які відповідно до висновку експерта №203/е від 02 квітня 2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України обставини вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» роз»яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК.

На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).

З наданих позивачкою чеків на придбання ліків під час проходження курсу лікування її сином, потерпілим від злочину, вбачається, що розмір понесених нею на лікування та реабілітацію сина внаслідок скоєного відносно нього злочину становить 10 384 грн. 94 коп.

Крім того, з виписки з амбулаторної карти неповнолітнього ОСОБА_5 вбачається, що при огляді 07 липня 2015 року йому була видана довідка ф№70 для отримання путівки та видана санаторно-курортна карта в санаторій «Лаванда» м. Моршина.

З 28 серпня по 31 серпня 2015 року ОСОБА_5 перебував у санаторії в Закарпатській області.

Згідно квитанції від 20 серпня 2015 року курс лікування становив 2 360 грн. 00 коп. При цьому вартість білетів у обидві сторони становила 556 грн. 03 коп.

Крім того, з з 20 по 31 липня 2015 року син позивачки перебував у санаторії, лікування в якому коштувало 7 440 грн. 00 коп., вартість квитків до санаторію та назад становить 248 грн. 40 коп..

Загальні витрати на санаторно-курортне лікування становлять 10 604 грн. 42 коп.

/ а.с. 33 - 49 /

Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

За правилами ст.1180 кодексу шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи, яка набула повної цивільної дієздатності, майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони дали згоду на набуття нею повної цивільної дієздатності і не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Судом встановлено, що на момент вчинення злочину, так і на момент постановлення вироку та звернення позивачки до суду, ОСОБА_7 був неповнолітнім.

Відповідачі в судовому засіданні підтвердили, що син на даний час є студентом денної форми навчання, не працює, самостійного заробітку та майна, достатнього для відшкодування завданої його вини шкоди, не має.

Висловили свою згоду відповідати за завдану шкоду.

Враховуючи викладене вище, розмір понесених позивачкою витрат на лікування, відновлення та санаторно-курортне лікування сина, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» роз»яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.5 даної постанови Пленуму обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно висновку експерта №1511 від 04 грудня 2015 року розмір моральної шкоди, що була спричинена ОСОБА_5 внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень 10 листопада 2014 року, з урахуванням психологічних коефіцієнтів становить 900 мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на день проведення експертизи становить 1378 грн. 00 коп.

/а.с.15-31/

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Виходячи з викладеного вище, обставин, за яких потерпілому була завдана моральна шкода, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів 50 000,00гр. в відшкодування моральної шкоди.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів у судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Як зазнаечно вище, санаторно-курортне лікування в санаторії «Лаванда» м. Моршина рекомендовано сину позивачки сімейним лікарем і обгрунтування такої рекомендації зазнаечно в його амбулаторній карті.

Проходження такого лікування підтверджено документально.

Крім того, необхідність застосування медичного препарата «Гепабене» також рекомендовано дитячим неврологом і дана обставина підтверджується випискою з амбулаторної карти.

/ а.с.34; 40; 126 - 128 /

За загальним правилом, передбаченим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами.

Будь-яких доказів в обгрунтування своєї позиції в суді, які б відповідали вимогам ст.ст.57-58 ЦПК України, та спростовували необхідність лікування, в тому числі санаторно-курортного, а також застосування медичних препаратів, чеки на придбання яких надано позивачкою в обгрунтування позову, відповідачі суду не надали.

За таких обставин вони не можуть судом прийматися до уваги.

В свою чергу, суд вважає належними та допустими докази, надані позивачкою в обгрунтування розміру понесених витрат.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За змістом ч.ч.1,3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому чсилі,витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з цього, з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню 3 200,00 гр. витрат, понесених при наданні експертного висновку, а також 706, 04 гр. судового збору на користь держави.

Керуючись ст. ст. 15,16,20,23,1166, ч.1 ст.1167, 1179, 1180 ЦК України, ст.ст.3,4,10, 11, 57-61, 79,88, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 20 604, 42 гр. матеріальної шкоди та 50 000,00гр. в відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3 200, 00гр. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_3 706, 04 гр. судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя