АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Невідомої Т.О., Усика Г.І.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - Чернявської О.С. на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2015 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним - задоволено.

Зупинено виконавче провадження № 48419951 від 17.08.2015, відкритого на підставі виконавчого листа від 24.06.2014, виданого Шевченківським районним судом м. Києва.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представником Уповноваженою особою ФГВФО подано апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, як такої, що постановлена у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі наголошується на тому, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки під час вирішення питання про можливість застосування заходів забезпечення позову позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про необхідність вжиття таких заходів, а тому суд першої інстанції без належних доказів та лише на підставі припущень застосував заходи забезпечення позову, що є порушенням норм законодавства.

Справа № 761/13046/15-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/2520/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
На підставі зазначеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підтримав доводи апеляційної скарги та просив про її задоволення.

Інші особи в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому в порядку ст.305 ч. 2 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.10.2015 представник позивача звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, в якій просив зупинити виконавче провадження № 48419951 від 17.08.2015, відкрите на підставі виконавчого листа від 24.06.2014, виданого Шевченківським районним судом м. Києва.

В обґрунтування поданої заяви, зазначав, що 24.06.2014 Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за договором кредиту в сумі 3879488,27 грн. Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС відкрито виконавче провадження № 48419951 від 17.08.2015. На даний час в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним, тому відкрите виконавче провадження та будь-які примусові стягнення до вирішення справи по суті можуть порушити права та унеможливлять в майбутньому повернення грошових коштів позивачу, тому невжиття забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява є обгрунтованою і невжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення позовних вимог, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись колегія суддів не вважає за можливе.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, як передбачає ч.3 ст.152 ЦПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд розглядаючи заяву, має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом може мати місце лише в разі, якщо цей виконавчий документ оскаржується в судовому порядку. В іншому випадку зупинення стягнення на підставі виконавчого документа ст.152 ЦПК України не передбачено.

Натомість ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним, а не із заявою про оскарження виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва виконавчого документа від 24.06.2014, яким з нього стягнуто кошти в сумі 3879488,27 грн, а тому законних підстав для застосування п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України не має.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції не звернув уваги на приписи вищезазначених норм та на характер спірних правовідносин та вжив заходи забезпечення позову, які не передбачені при розгляді даного спору.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскільки судом першої інстанції при постановлені ухвали допущені порушення норм процесуального закону, остання відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - Чернявської О.С. - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2015 - скасувати та постановити нову наступного змісту.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: