АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2034/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2956/16Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Лобова О.А., Мартєва С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 06.10.2016 року по справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,-

в с т а н о в и л а:

07 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2014 року про поновлення ОСОБА_3 пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування квартирою та зміну відповідального наймача за договором найму.

В обґрунтування зазначеної заяви ОСОБА_2 вказав, що підставою для перегляду ухвали за нововиявленими обставинами він вважає завідомо неправдиві пояснення ОСОБА_3, що були нею надані в судовому засіданні при розгляді її заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, на підставі яких і була прийнята ухвала про задоволення вказаної заяви ОСОБА_3 Також ОСОБА_2 вказав, що відповідь, яку він отримав 05.08.2016 року з посольства України в Італійській Республіці, підтверджує надання ОСОБА_3 неправдивих пояснень, що були покладені в обґрунтування ухвали суду, яку він і просить скасувати за ново виявленими обставинами.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2014 року у зв`язку із нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4, вказавши, що суд першої інстанції відмовив йому у відкритті провадження у зв`язку із нововиявленими обставинами із чим не згоден, адже судом не було враховано, що пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_3 було поновлено з врахуванням її неправдивих пояснень про те, що вона взагалі не знала про факт її вселення в спірну квартиру. Зазначив, що надана йому відмова з посольства підтверджує той факт, що обидві відповідачки до 11.11.2011 року вже знали про їх вселення з 05.03.2009 року в спірну квартиру. Також вказав, що відмова з нотаріального архіву підтверджує той факт, що обидві відповідачки знали про те, що вони др. 16 травня 2008 року та до 22 серпня 2008 року вселяються у спірну квартиру. Апелянт також зазначив, що відмова Міністерства закордонних справ України підтверджує факт наявності в МЗС письмових доказів про те, що обидві відповідачки ще до 11.11.2011 року знали про факт їхнього вселення до спірної квартири. Аналогічними доказами вважає відмову з Державної прикордонної служи.

З огляду на викладене, апелянт прохав скасувати ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 06 жовтня 2016 року та ухвалити рішення суду про зобов`язання суду першої інстанції відкрити провадження за його заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а також зобов`язати постановити ухвалу про забезпечення письмових доказів, що щащначені у його клопотанні, що міститься у матеріалах справи; зобов`язати Крюківський районний суд м. Кременчука переглянути рішення суду від 13.06.2014 року у зв`язку із нововиявленими обставинами; скасувати виконавчий лист 2-128, що датується березнем 2009 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 липня 2014 року, було задоволено заяву ОСОБА_3 про поновлення їй пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в справі № 2-128/2009 за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування квартирою та зміну відповідального наймача за договором найму (т.3, а.с. 94-97, 169-171).

Залишаючи заяву ОСОБА_2 без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що заявник просить переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2014 року, якою вирішувалось питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання в процесі виконання судового рішення, яка не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи. При цьому суд виходив із того, що в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» визначено перелік ухвал, якими закінчено розгляд справи, серед яких відсутня ухвала, винесена за результатами розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Проте, зазначена визначена судом підстава для відмови в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами не узгоджується з вимогами норм процесуально права.

Так, відповідно до ч.1 ст. 361 ЦПК України у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення, судовий наказ, а також ухвала суду, якою закінчено розгляд справи, за умови набрання ними законної сили.

Частиною другою зазначеної статті визначено підстави для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, якими є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок яого було ухвалено незаконне або необгрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Статтею 362 ЦПК України визначено строки подання заяв про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами, а також передбачено обов'язок суду відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку, у випадку подання заяви після спливу трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Виходячи з аналізу зазначених норм процесуального права, предметом дослідження судом при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є дотримання строків подання заяви, а також наявність чи відсутність нововиявлених обставин, відсутність яких згідно ст. 365 ЦПК України є підставою для залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Процесуальними положеннями глави 4 розділу V ЦПК України не передбачено залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення з тих підстав, що судове рішення не підлягає перегляду в зв'язку з нововиявленими обставинами.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_2 ставив питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав, зазначених в пунктах 1 та 2 частини другої ст. 361 ЦПК України, а також посилався на подання заяви в межах строків, визначених процесуальним законом.

Крім того, до висновку про неможливість перегляду за нововиявленими обставинами ухвали суду про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання суд дійшов без належної оцінки роз'яснень з зазначених питань судових інстанцій вищого рівня та положень процесуального закону щодо визначення поняття ухвал, якими закінчено розгляд справи, в розумінні положень ст. 361 ЦПК України.

Так, відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» перегляду за нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення. Також зазначеною постановою визначено перелік ухвал, якими закінчено розгляд справи, а також зазначено перелік ухвал, які не можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвала про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання не зазначена ні в переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи, ні в переліку ухвал, які не можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 2 постанови Пленуму Верхового Суду України № 1 від 27.02.81 року «Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» об'єктами перегляду за нововиявленими обставинами можуть бути судові рішення в будь-якій цивільній справі, незалежно від виду провадження, ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову в прийнятті заяви, закриття провадження в справі, залишення заяви без розгляду та з інших питань, якщо вони перешкоджають дальшому рухові справи).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Розділом VI ЦПК України визначено повноваження суду в частині вирішення процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень, зокрема, у цивільних справах, статтями 370, 371 якого передбачено вирішення судом питань видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виходячи з аналізу розділів II-VI ЦПК України,положень Закону України «Про виконавче провадження», з врахуванням роз'яснень, викладених в вищезазначених постановах Пленумів Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, під ухвалами суду, якими закінчено розгляд справи, слід розуміти ухвали суду, якими остаточно вирішено питання за будь-яким видом судового провадження, зокрема, і за результатами розгляду заяв про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення його до виконання, постановленням якої фактично остаточно вирішено питання щодо наявності чи відсутності підстав для продовження виконавчого провадження по виконанню рішення суду. Таким чином, не можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами ухвали, постановлені під час розгляду справ, з питань, що мають підпорядковане значення, які носять проміжний характер та якими не вирішується остаточно питання за будь-яким видом провадження.

При цьому апеляційний суд виходить із того, що у випадку відмови в поновленні пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа подальше виконання рішення суду є неможливим, а відповідно постановленням такої ухвали буде закінчено розгляд справи на даній стадії судового провадження, хоча така ухвала також не зазначена в переліку ухвал, визначених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами».

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до переконання, що суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права послався як на одну з підстав відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 на неможливість перегляду ухвали за нововиявленими обставинами якою не закінчено провадження у справі.

Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК суд зобов'язаний розглянути справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Іншими підставами відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2, з якими погоджується колегія суддів, суд першої інстанції вказав, що заявник вважає підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами надання ОСОБА_3 завідомо неправдивих показів, що на думку заявника, підтверджується листом посольства України в Італійській Республіці, зміст якого і підтверджує наведені ним обставини, що не можна вважати підставою для такого перегляду у розумінні норм ст. 361 ЦПК України.

Так, п. 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу є встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документу або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

З огляду на викладене, є правильним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість доводів заявника про наявність підстав, передбачених п.2 ч.2 ст. 361 ЦПК України, оскільки змістом зазначеної норми закону передбачено, що підставою для перегляду судового рішення є поряд з іншими завідомо неправдиві покази свідка, а не позивача по справі, в статусі якого перебувала ОСОБА_3 під час слухання справи, а також, зазначена обставина повинна бути встановлена вироком суду, що набрав законної сили.

Отже, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 06.10.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: О.А. Лобов

С.Ю. Мартєв

З оригіналом згідно: Л.М. Хіль