Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/741/16-ц

Провадження №2/377/366/16

15 листопада 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі - Щуковській А.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2016 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідачка перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 серпня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна, актовий запис № 128. Причиною припинення шлюбних відносин стала невідповідність характерів, поглядів, суджень, що породжувало обопільне невдоволення один одним, загострювало відносини і в кінцевому підсумку призвело до повного їх розриву та до повного відчуження.

У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, виданого 25 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 серпня 2001 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 128. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_1, дружині ОСОБА_2.

Під час шлюбу в сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є позивач, мати - відповідачка, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи, які залишаються проживати разом з відповідачкою.

Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне сімейне життя у позивача та відповідачем не склалося через невідповідність їхніх характерів, поглядів, що породжувало обопільне невдоволення один одним і привело до припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведеться. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2015 року. Сторони проживають окремо, у кожного свій окремий бюджет. Збереження сім'ї не можливе, а подальше існування шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідачки.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, спору щодо розподілу сумісно нажитого майна у сторін немає.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно письмової заяви відповідачки після розірвання шлюбу вона бажає надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави, від сплати якого позивач звільнений, у розмірі, передбаченому ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25 серпня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна, актовий запис № 128.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька