Справа № 127/2020/15-ц
Провадження № 4-с/127/116/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника заявника адвоката ОСОБА_1,

представника зацікавленої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3, за участю зацікавлених осіб старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання дій державного виконавця протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 16.03.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження №50482435, зобовязання відкрити виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 24.09.2015 року у цивільній справі №127/2020/15-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики від 01.10.2001 року та від 11.09.2011 року в розмірі 16 957 172,80 грн., а також судовий збір у розмірі 7 308 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 24.09.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист у цивільній справі №127/2020/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики від 01.10.2001 року та від 11.09.2011 року в розмірі 16 957 172,80 грн., а також судового збору у розмірі 7 308 грн.

14.03.2016 року вказаний виконавчий лист було подано до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для виконання.

Однак, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №50482435 від 16.03.2016 року. Причиною такої відмови стала відсутність у предявленому на виконання виконавчому документі ідентифікаційних номерів боржників, а також номеру рішення.

Вважає зазначену постанову незаконною, а дії державного виконавця протиправними, оскільки вважає, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника та номера рішення не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, що стало підставою для звернення до суду з даною скаргою.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у заяві.

Представник зацікавленої особи відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за довіреністю ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю.

Зацікавлена особа ОСОБА_5 до судового засідання не зявилась, в матеріалах справи містяться письмові відомості про те, що остання знаходиться в міжнародному розшуку і на даний момент встановити її місцеперебування не має можливості.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно положень статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», які кореспондуються із положеннями статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 24.09.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист у цивільній справі №127/2020/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики від 01.10.2001 року та від 11.09.2011 року в розмірі 16 957 172,80 грн., а також судового збору у розмірі 7 308 грн.

14.03.2016 року вказаний виконавчий лист було подано до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для виконання.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 16.03.2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження, а саме, у звязку з невідповідністю виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у останньому відсутній ідентифікаційний номер боржника та номер рішення.

Так, стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає вимоги до виконавчого документу, зокрема частиною 1 визначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В той час, як згідно п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкриття виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону.

Разом з тим відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

А тому, відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, про що й зазначив Верховний Суд України у своїй правовій позиції, що викладена у справі №6-45цс14.

У відповідності до приписів ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Що ж стосується відсутності номера справи у виконавчому документі, то з матеріалів виконавчого провадження достеменно вбачається, що представником стягувача у виконавчому провадженні 09.03.2016 року було подано до Департаменту Державної виконавчої служби при Міністерстві юстиції України заяву про відкриття виконавчого провадження разом із копією рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2015 року у справі №127/2020/15-ц та оригіналом виконавчого листа від 24.09.2015 року, зі змісту яких достеменно вбачається, що останній виписаний за результатами розгляду цивільної справи №127/2020/15-ц.

А тому, відмова у відкритті виконавчого провадження з формальних підстав є неприпустимою.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 11, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 210, 383, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 16.03.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, за реєстраційним номером виконавчого провадження ВП №50482435.

Зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 відкрити виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 24.09.2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики від 01.10.2001 року та від 11.09.2011 року в розмірі 16 957 172,80 грн., а також судового збору у розмірі 7 308 грн. у цивільній справі №127/2020/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: