АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2533/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Шкреба В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Корнієнко Н. В.
при секретаріНаконечній М. М.

адвокати ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на ухвалу Кам'янського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_7 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про поділ спільного майна подружжя.

13.07.2016 року з метою забезпечення позову представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1. та житловий будинок АДРЕСА_1.

Ухвалою Кам'янського районного суду Черкаської області від 13 липня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

21.09.2016 року представник ОСОБА_7 знову подала до суду заяву про забезпечення позову та просила суд накласти арешт на автомобіль НОМЕР_1.

Ухвалою Кам'янського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

19.10.2016 року представник ОСОБА_7 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1. та житловий будинок АДРЕСА_1.

Ухвалою Кам'янського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Кам'янського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2016 року і постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяву про забезпечення позову у даній справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником не доведено суду, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Стаття 152 ЦПК України містить перелік видів забезпечення позову, одним із яких може бути накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього.

В силу ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України - про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Предметом позовної заяви про поділ спільного майна подружжя є автомобіль НОМЕР_1. та житловий будинок АДРЕСА_1.

В матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують право власності відповідача на автомобіль НОМЕР_2. Крім того матеріали справи містять відомості, що даний автомобіль 24.03.2015 року ще в період перебування сторін в шлюбі відчужено ОСОБА_9, тобто він вибув з спільної власності подружжя. Правочин по відчуженню автомобіля позивачкою не оспорюється, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для його арешту як спосіб забезпечення позову про розподіл спільного майна подружжя.

Що стосується накладення арешту на будинок то судом першої інстанції це питання вже вирішувалося і ухвали, які були постановлені з цього приводу позивачем не оскаржувалися в апеляційному порядку.

Посилання представника апелянта в своїй апеляційній скарзі, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ґрунтується лише на припущеннях і не підтверджено жодними доказами. Крім того, накладення арешту на будинок, а не заборона його відчуження, може порушити права відповідача на користування своєю власністю та не буде співмірною до заявлених позовних вимог про розподіл спільного майна подружжя.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Суд першої інстанції при постановленні ухвали повністю дослідив матеріали справи, постановив ухвалу по дослідженим матеріалам, в зв'язку апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на ухвалу Кам'янського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2016 року відхилити, а ухвалу Кам'янського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :