АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/88/16 Головуючий І-ої інстанції Алфьорова Т.М.
Справа № 645/8523/14 Доповідач Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 30.07.2014 року, близько 14-20 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, ОСОБА_3 рухався по проспекту Гагаріна, в районі будинку № 174 в м.Харкові відповідно до дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з належним ОСОБА_4 автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5 Внаслідок ДТП автомобіль отримав пошкодження. Вина водія ОСОБА_3 в настанні ДТП доведена постановою від 22.08.2014 року Червонозаводського районного суду м. Харкова. Внаслідок ДТП, та у звязку з пошкодженням технічного стану автомобілю НОМЕР_3, позивачу ОСОБА_5 завдано майнової шкоди на суму 46161,24 грн. Крім того, позивачі посилаються на завдання їм моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП як при безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. ОСОБА_5 просив стягнути на свою користь 6090 грн., а ОСОБА_4 3045 грн. Крім цього, ОСОБА_5 просив стягнути додаткові витрати, за сплату судового збору та юридичну допомогу у розмірі 9000 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року у позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 46711 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2800 грн. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 558,46 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3, через свого представника ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, та таким, що не відповідає нормам матеріального права, а також фактичним обставинам справи. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд, задовольняючи позов обґрунтовано виходив з того, що відповідач є особою винною у ДТП і тому відповідно до вимог ст.ст.1166, 1167,1187 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачам нанесений ним внаслідок ДТП шкоду.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам по справі та вимогам, діючого законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.07.2014 року, близько 14-20 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, ОСОБА_3 рухався по проспекту Гагаріна, в районі будинку № 174 в м.Харкові відповідно до дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з належним ОСОБА_4 автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5

Вина водія ОСОБА_3 в настанні ДТП доведена постановою від 22.08.2014 року Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_3 належить ОСОБА_4.

Відповідно до поліса №А1 /0006294 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого СТ «Гарантія» строком дії з 31.01.2014 року по 30.01.2015 року, автомобіль відповідача є забезпеченим транспортним засобом, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100000 гривень, з розміром франшизи - 1000 гривень (а.с.70).

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України, саме відповідач, як особа винна у заподіянні позивачу шкоди, зобов'язаний довести суду факт свого звернення до страховика у передбачений законом спосіб.

Суд правильно зазначив, що жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 виконав покладений на нього законом обов'язок та у передбачений законодавством спосіб надав страховику повідомлення про настання ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адрес, відповідач суду не надав. Посилання представника ОСОБА_3 на те, що останній повідомляв страховика простою кореспонденцією, є бездоказовим, та відповідно до положень ч.4 ст.60 ЦПК України не може бути прийнято судом до уваги.

Тому суд 1 інстанції дійшов ґрунтовного висновку, що оскільки особою винною у ДТП є ОСОБА_3, який не виконав покладений на нього п.33.1.4. ст.33 ЗаконуУкраїни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 обов'язок, то саме він, як особа, що завдала шкоди, повинен її відшкодувати позивачам згідно до ст.1187 ЦК України.

Матеріали справи містять дані про те, що внаслідок ДТП автомобілю НОМЕР_4 були спричинені механічні пошкодження, які зафіксовані в довідці з ДАІ, акті огляду транспортного засобу від 05.08.2014 року.

Судовим розглядом встановлено, що відповідача оглядав автомобіль позивача безпосередньо після аварії і був присутнім при складанні протоколу огляду транспортного засобу, не мав заперечень ні по жодному з пунктів встановлених пошкоджень.

Розмір майнової шкоди, яку завдано автомобілю «Opel Astra», державний номер НОМЕР_2, в наслідок ДТП складає 46161 грн. 24 коп., що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, складеного 14.08.2014р. оцінювачем ОСОБА_7

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 жовтня 2015 року судову автотоварознавчу експертизу, відповідно до висновків якої вартість автомобіля позивача «Opel Astra» станом на момент ДТП була 91824,39грн., а на момент складання експертизи 126183,36грн. Вартість матеріальної шкоди експертиза встановити не змогла.

Оцінюючи наданий позивачем звіт щодо вартості відновлювального ремонту, судова колегія погоджується з думкою суду 1 інстанції, та приймає його як доказ вартості матеріальної шкоди, оскільки для проведення даного звіту спеціалістом було проведено дослідження відповідно Методики проведення товарознавчої експертизи та оцінки дорожно - транспортних засобів та використані необхідні дані інформаційних джерел, у тому числі і компютерних програми, нормативних правових актів, а також було оглянуто транспортний засіб. Доказів у неупередженості та необєктивності вказаного спеціаліста, який має сертифікат субєкта оціночної діяльності, або інших даних щодо вартості спричиненої шкоди відповідачем відповідно до ст.60 ЦПК України надано не було.

На підставі ст.1187 ЦК України, та п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992р. № 6 із змінами, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Суд 1 інстанції правильно зазначив, що у відповідності до діючого законодавства особа чи установа, яка відповідальна за шкоду, повинна повністю відшкодувати заподіяні збитки, а тому суд обґрунтовано стягнув спричинену позивачу матеріальну шкоду з відповідача. Крім того, колегія суддів погоджується про стягнення з відповідача ОСОБА_3на користь позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відповідності до ст.231 та ст.1167 ЦК України у відшкодування моральної шкоди по 1000 грн., яку позивачі зазнали у зв'язку зі пошкодженням автомобіля, та у звязку з цим суттєвим порушенням звичного укладу їх життя.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія підстав для скасування рішення не вбачає.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судова колегія, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст. 307, 308,312, 314, 315, 317 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - В.В. Черкасов

ОСОБА_2