Провадження № 2/520/5280/16
УХВАЛА

про забезпечення позову

27 жовтня 2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Прохорова П.А.

при секретарі Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі заяву позивачки про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та поділ спільного майна шляхом визнання за позивачкою права приватної власності на 1/2 частку квартири загальною площею 81,1 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., за АДРЕСА_1 та 1/2 частку транспортного засобу - автомобіля марки ЗАЗ, модель SENS, 2011 року виготовлення, 1299 куб.см. - об'єм двигуна.

Разом з позовною заявою позивачка звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, та просила суд вжити відповідних заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження стосовно предмета спору, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та транспортний засіб - автомобіль марки ЗАЗ, модель SENS, 2011 року виготовлення, оскільки вказане майно, яка позивачка вважає спільним з огляду на те, що квартира придбавалася у період спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу (ст. 74, Глава 8 Сімейного кодексу України), а автомобіль - в період зареєстрованого шлюбу (Глава 8 Сімейного кодексу України), зареєстроване на ім'я відповідача, який прав позивачки на це майно не визнає та має можливість здійснити відчуження або переоформлення вказаного майна. Вчинення відповідачем таких дій призведе до вибуття предмету спору з власності сторін та істотним чином ускладнить як розгляд справи судом так і подальше виконання можливого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 1, 2 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на приналежне відповідачу майно. Види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до наданих з приводу такого процесуального питання роз'яснень, що викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином розглядаючи питання про застосування заходів забезпечення позову суд його вирішує на підставі доказів та пояснень, які долучені до матеріалів справи, та які оцінюються виключно у контексті необхідних для вирішення питання обставин.

Так, суд вказує, що факт перебування у провадженні суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя, надані суду пояснення та матеріали, з яких вбачається, що сторони по справі перебували у шлюбі з 13.09.2014 року, який не розірваний по сьогоднішній день, до реєстрації шлюбу народили доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як стверджує позивачка, проживали спільно однією сім'єю з 2010 року, у період шлюбу та спільного проживання придбали майно, що у сукупності свідчить про існування між сторонами спору, що виникає з прав на таке майно та їх реалізації.

Вимоги про обтяження предмету спору сторона позивача обґрунтувала можливістю відповідача на відчуження такого майна на користь третіх осіб, та доцільністю тимчасового обмеження титульного власника у розпорядженні спірним майном, оскільки відчуження такого майна на користь інших осіб призведе до вибуття предмету спору з власності сторін, та безпредметності спору, що є неприпустимим, в підсумку може призвести до істотного ускладнення розгляду справи та неможливості захисту права позивача у обраний ним спосіб, ускладнить чи унеможливить виконання можливого рішення у справі.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України: позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходиться у нього або інших осіб.

З такого вбачається, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно необхідно встановити, чи належить на час вирішення питання про забезпечення позову таке майно відповідачу.

Відповідно до наданої до матеріалів справи інформаційної довідки №71191636 від 24.10.2016 року спірний об'єкт нерухомості зареєстровано за відповідачем, підстава та дата реєстрації: договір купівлі-продажу від 30.01.2013 року, а відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС України від 22.10.2016 року спірний автомобіль зареєстровано також за відповідачем, дата реєстрації: 08.06.2016 рік.

З такого суд, зважаючи на те, що вказані об'єкти нерухомого та рухомого майна є предметом спору у справі, виходячи з необхідності збереження балансу між обмеженням прав власника такого майна та доцільністю тимчасового його обтяження для забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позову, приходить висновку про наявність передбачених законом підстав для позитивного вирішення заяви про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення та такий предмет спору арешту та заборони відчуження такого майна.

Таким чином суд вважає, що тимчасове обмеження титульного власника вказаного майна у праві відчуження приналежного йому майна до вирішення спору з його дружиною, яка вважає це майно спільним, є виваженим заходом забезпечення позову, що відповідає приписам закону, а отже заява позивачки про наклад ення на таке майно арешту підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 151 153, 208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт та заборонити відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Накласти арешт та заборонити відчуження автомобіля марки ЗАЗ, модель SENS, 2011 року випуску, об'єм двигуна - 1299 куб.см., що зареєстрований на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Копію ухвали невідкладно направити для виконання.

Доручити пред'явлення ухвали до виконання представникам позивачки ОСОБА_1 за довіреністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не брали участі у розгляді справи - протягом п'яти днів з дня отримання її копії. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню та подальшому провадженню у справі.

Суддя Прохоров П. А.