Справа № 185/2831/16-ц
Провадження № 2/185/1910/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Врони А.О., за участю секретаря - Гайди Т.А., за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання договору міни недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

22 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, в якому просить визнати недійсним, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 договір міни від 31.10.2013 року, згідно якого ОСОБА_3 обмінювала свій житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_5.

Позов мотивовано тим, що 04.12.2012 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_5 було укладено шлюб який був зареєстрований ВРАЦс м.Павлограда. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2015 року за позовом ОСОБА_5 до позивача, ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу ними було спільно набуто житловий будинок в АДРЕСА_1, за договором міни від 31.10.2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, колишньою дружиною позивача. За цим договором ОСОБА_3 обмінювала свій житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_5 відповідачу. Однак відповідач внесла в вищенаведений договір міни завідомо неправдиві відомості, а саме: по-перше, те що вона укладає даний договір будучі в розірваному шлюбі, однак вказане не відповідало дійсності, так як уже вже майже рік вона була з позивачем в офіційному шлюбі, що позивач вважає грубим порушенням його прав, по-друге будинок згідно договору коштував 69876 гривень, а також земельна ділянка коштувала 23542 гривні, а квартира лише 54575 гривень, та зазначену різницю позивач доплачував власними коштами готівкою, про що не зазначено в даному договорі міни. Вказане грубо порушує права позивача, та норми чинного законодавства України, а такий правочин укладений з вищезазначеними порушеннями є недійсний.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі на підставі доводів позовної заяви.

Представник відповідача, ОСОБА_5, просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що наведені позивачем обґрунтування задоволення позову в силу положень ст.215 ЦК України не є підставою визнання недійсним договору міни від 31.10.2013 року, в тексті договору міни від 31.10.2013 року взагалі відсутня вказівка на те, що договір укладається ОСОБА_5 в розірваному шлюбу. В п.7 договору міни зазначено, що згідно письмової заяви ОСОБА_5 на момент укладання купівлі вищевказаної квартири в шлюбі не перебувала та не з ким не проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Дійсно, за наявними в договорі міни даними двокімнатна квартира АДРЕСА_2 була придбана ОСОБА_5 не в шлюбі. Тобто, двокімнатна квартира АДРЕСА_2 не є спільною сумісною власністю позивача та відповідачки. Як наслідок, ОСОБА_5 мала право розпорядитися двокімнатною квартирою без згоди позивача, оскільки за правилами ст.65 СК України згода позивача потрібна тільки у разі розпорядження відповідачкою майном, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності. Наведені позивачем обґрунтування задоволення позову не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, не підтверджена письмовими доказами передача грошей ОСОБА_3.

Відповідач, ОСОБА_3, просила відмовити в задоволенні позову, вказала, що будь-яку доплату за договором міни, укладеним 31.10.2013 року з ОСОБА_5, не отримувала, сторони договору порівну оплатити нотаріальні послуги.

Заслухавши представників сторін, відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір міни, за умовами якого ОСОБА_3 обмінювала свій житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1 га, яка розташована по АДРЕСА_1, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_5. Договір посвідчено 31 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник А.М., зареєстровано в реєстрі за №1247.

Згідно п.4 договору міни від 31 жовтня 2013 року міна проводиться без грошової доплати.

Згідно п.7 договору міни від 31 жовтня 2013 року письмова заява ОСОБА_5 про те, що вона на момент укладання купівлі вищевказаної квартири в шлюбі не перебувала та не з ким не проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу доведена до відома ОСОБА_3.

Текст договору міни від 31 жовтня 2013 року не містить вказівки, що на момент його укладення ОСОБА_5 не перебуває у шлюбі. Нотаріусом при посвідченні цього договору міни було з'ясовано чи перебувала ОСОБА_5 в шлюбі на момент набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2, яка є одним з предметів обміну.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на момент укладення спірного договору міни від 31.10.2013 року квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, виданого Павлоградською товарною біржею 08.11.2001 року, №11/04ф-НД, право власності зареєстровано 07.10.2013 року.

Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно на момент укладення спірного договору міни від 31.10.2013 року житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2008 року, виданого Першою Павлоградської державною нотаріальною конторою, р.№2-5875, земельна ділянка, площею 1000 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1, належала на праві приватної власності ОСОБА_3 згідно державного акту НОМЕР_1, виданого 30.09.1997 року.

На моменту розгляду справи згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майноквартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_3, житловий будинок АДРЕСА_1, а також земельна ділянка, площею 0,1 га, яка розташована по АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору міни, посвідченого 31 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник А.М., зареєстровано в реєстрі за №1247.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони погодились щодо умов спірного договору міни, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні та про що свідчить підписи сторін на спірного договорі міни.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте позивачем не наведено доказів, не підтверджено доводи, що зміст договору міни від 31 жовтня 2013 року суперечить ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Також позивачем не наведено належних та допустимих доказів в підтвердження факту передачі грошей, як доплати від ОСОБА_4 ОСОБА_3, в той час як зміст договору міни містить вказівку, що міна проводиться без грошової доплати.

Виходячи з вищенаведеного, у суду відсутні підстави для визнання недійсним оспорюваного договору міни з підстав, передбачених ЦК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання договору міни недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Суддя А. О. Врона