Провадження 6/235/256/16
Справа №235/7993/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря Соловйової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м.Покровськ подання заступника начальника Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, боржник: ОСОБА_2, стягувач: ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

До Красноармійського міськрайонного суду надійшло подання заступника начальника Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_2, стягувач: ОСОБА_4. В обґрунтування заявлених вимог виконавець навів, що на примусовому виконанні Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 95000,00 грн. на користь ОСОБА_3.

28 грудня 2015 року на підставі виконавчого листа державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії постанови надіслано сторонам для виконання та відома. У встановлений для добровільного виконання судового рішення строк ОСОБА_2 вимоги виконавчого документу не виконала, до відділу виконавчої служби жодного разу не зявилася, в звязку з чим відносно нього було вжито заходи примусового виконання судового рішення.

16 травня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про привід боржника через органи внутрішніх справ.

Постановою державного виконавця було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, із забороною його відчуження, зокрема, квартира за адресою: м. Покровськ, вул. Тюленіна, 5/42.

Здійснити опис та арешт квартири уявляється неможливим, оскільки згідно Акту державного виконавця встановлено, що у квартирі, розташованій за адресою м. Покровськ, вул. Тюленіна, 5/42, - ніхто не мешкає вже декілька років.

Згідно довідки ТСЦ №1444 за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані. Відповідно до довідки Державної податкової служби України, рахунки, відкриті на імя боржника, відсутні.

Заявник вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї рішенням, має наміри виїхати на постійне місце проживання за кордон, тому просить суд тимчасово обмежити останнього у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до виконання ним зобовязань за рішенням суду.

Суд, дослідивши надані матеріали у їх сукупності, вважає, що подання Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Представник Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби до суду не зявився, просив розглянути подання без участі виконавця.

Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно виконавчого листа №235/793/15-ц від 18 грудня 2015 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, з ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти в сумі 95000,00 грн. на користь ОСОБА_3 (а.с.39).

28 грудня 2015 року головним державним виконавцем Клещевніковим М.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.38).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстрована квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.42-45).

Відповідно до довідки ТСЦ №1444 РСЦ МВС в Донецькій області повідомляється, що за ОСОБА_2 автотранспортні засоби не зареєстровані (а.с.46).

Постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 лютого 2016 року, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с.48).

Здійснити опис та арешт квартири уявляється неможливим, оскільки згідно Акту державного виконавця встановлено, що у квартирі, розташованій за адресою м. Покровськ, вул. Тюленіна, 5/42, - ніхто не мешкає вже декілька років (а.с.40-41).

16 травня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про привід боржника через органи внутрішніх справ (а.с.47).

Обовязковою умовою встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за кордон є не тільки наявність боргових зобовязань, які на даний час залишаються невиконаними. Однак, державним виконавцем в поданні надані докази того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань. Державний виконавець провів усі необхідні дії для примусового виконання рішення, але боржник ухиляється від погашення боргу. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, відбувся і є обєктивно наявним та вбачається з матеріалів виконавчого провадження. З матеріалів справи вбачається, що боржниця мешкає у м. Донецьк, з чого слідує що вона перетинає лінію розмежування з окупованою територією.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України має містити:

- найменування суду, до якого надсилається подання;

- відомості про виконавче провадження (найменування, дата, номер виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, орган (посадова особа), який (яка) видав(ла) виконавчий документ, резолютивна частина рішення, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження, дата відкриття виконавчого провадження тощо);

- прізвище, імя та по батькові боржника (керівника юридичної особи - боржника), дату народження (число, місяць та рік), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта боржника (керівника юридичної особи);

- громадянство боржника (керівника юридичної особи - боржника) (за наявності таких даних);

- обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань (зобовязань боржника - юридичної особи).

- місце проживання (реєстрації) та інші відомості про особу, які відомі державному виконавцю, приватному виконавцю.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Суд приходить до висновку, що з наведених вище обставин справи вбачається, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї рішенням суду, у звязку з чим, виникає необхідність тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу.

На підставі вищевикладеного, керуючись Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, ст.33 Конституції України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 60, 208, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання заступника начальника Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, боржник: ОСОБА_2, стягувач: ОСОБА_3, задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: м. Покровськ, вулиця Правди, 14/10, до виконання зобовязань, покладених на неї.

Ухвалу направити на виконання до Прикордонної служби України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М.Хмельова