ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6422/15-ц
провадження № 2/753/371/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді: ЛЕОНТЮК Л.К.,

за участю секретаря: ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника БОНДАРЕНКО Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу в порядку цивільного провадження за позовом ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА " КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " ПРИВАТБАНК" про захист прав споживача шляхом стягнення заборгованості за договором банківського вкладу , суд

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до Апеляційного суду м. Києва для визначення територіальної підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" про захист прав споживача, шляхом стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

Ухвалою судді апеляційного суду м. Києва Рубан С.М. від 24.03. 2015 року визначена підсудність Дарницькому районному суду м. Києва.

Позивач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом за захистом своїх порушених прав споживача ПАТ КБ " Приватбанк" , в обгрунтування своїх вимог зазначив, що 01 вересня 2011 року між ним та Приватним акціонерним товариство «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі Голови Правління Дубілета Олександра Валерійовича було укладено договір № SAMDN7742 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) , за умовами якого ОСОБА_2 передав, а Банк прийняв грошові кошти в сумі 45 222,43 доларів США (сорок п'ять тисяч двісті двадцять два долари США 43 центи) на строк 3 місяці до 01.12.2011 року .

Для внесення суми вкладу Банк, згідно з п. 1 Договору, відкрив Клієнту особистий рахунок № НОМЕР_1. Процентна ставка склала 7 % річних. Період нарахування по вкладу = 1 місяць. Мінімальний строк вкладу = 3 місяці.

На виконання умов Договору ОСОБА_2 вніс на вказаний рахунок суму вкладу в розмірі 45 222,43 доларів США, що підтверджується копією відповідної квитанції Банку.

Згідно з п. 6 Договору у випадку, якщо по закінченню строку вкладу Клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, зазначений в п. 1 цього Договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнтав Банк. При цьому обчислення нового строку вкладу і нового мінімального строку вкладу розпочинається з дня, наступного за датою попереднього строку вкладу.

При продовженні строку вкладу розрахунок процентів за кожен новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в Банку для продовження депозитних вкладів цього найменування і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до цього договору. Проценти на черговий строк вкладу нараховуються на суму вкладу. Наступне продовженнявкладу здійснюється в такому ж порядку.

Оскільки ОСОБА_2 не звертався до ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою про відмову від продовження строку дії Договору, то він щоразу автоматично продовжувався на новий строк у 3 місяці.

Однак після початку окупації Автономної Республіки Крим Банк припинив роботу своїх відділень в Автономній Республіці Крим, заблокував депозитний рахунок № НОМЕР_1, відкритий згідно з умовами Договору, та припинив нарахування процентів на нього.

З метою отримання коштів від Банку в умовах припинення роботи його відділень в Автономній Республіці Крим ОСОБА_2 в червні 2014 року тимчасово переїхав до м. Херсон та звернувся до Херсонського центрального відділення ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою № 1163421 про розблокування його депозитного рахунку, але відповіді на неї не отримав.

Після цього 04.09.2014 року Позивач письмово звернувся до Голови Правління ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» Дубілета Олександра Валерійовича з проханням розблокувати його депозитний рахунок та видати грошові кошти, що на ньому розміщені у зв'язку із закінченням строку дії Договору.

Відповідаючи на це звернення Позивача (лист від 15.09.2014 року № 20.1.0.0.0./7-20140911/1735, Відповідач послався на складнощі, пов'язані з обслуговуванням депозитів та рахунків, відкритих у кримських відділеннях ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та пообіцяв докласти максимум зусиль, щоб уникнути конфліктних ситуацій, але так і не повернув ні суму вкладу, ні нараховані на нього проценти.

У зв'язку з цим, враховуючи закінчення терміну тимчасового перебування на території Херсонської області, Позивач змушений був спочатку повернутись до Автономної Республіки Крим, а тепер - подати цей позов.

Відповідно до п. 7 Договору сторони мають право достроково розірвати цей договір у відповідності до чинного законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу по ініціативі Клієнта до закінчення мінімального строку вкладу (див. п. 1 цього Договору) з дати початку/продовження строку вкладу, Клієнту повертається сума вкладу, і виплачуються проценти, нараховані за ставкою «до витребування» за фактичний строк користування вкладом. При витребуванні вкладу по закінченні мінімального строку вкладу (див. п. 1 цього Договору) з дати початку/продовження строку вкладу, але до закінчення строку вкладу, Клієнту повертається сума вкладу і виплачуються проценти, нараховані у відповідності до умов цього Договору за фактичний строк користування вкладом.

Грошові кошти згідно договору депозиту належать позивачеві на праві приватної власності.

Отже, не повернувши Позивачу в повному обсязі вклади, розміщені ним згідно з умовами Договору, Відповідач, тим самим неправомірно порушив не лише право Позивача його право як вкладника на дострокове повернення вкладу, але й його право на володіння, користування та розпоряджання своїми грошовими коштами.

Вважає, що ці права Позивача мають бути захищені судом шляхом стягнення з Банку суми неповернутого вкладу в розмірі 45 222,43 доларів США (сорок п'ять тисяч двісті двадцять два долари США 43 центи).

Відповідно до п. 1 Договору Банк зобов'язаний був виплачувати Позивачеві проценти в розмірі 7 % річних. Період нарахування - 1 місяць.

Згідно з п. 2 Договору нарахування процентів по вкладу розпочинається з першого робочого дня, наступним за днем надходження грошових коштів у Банк, і здійснюється за кожен календарний день виходячи з фактичної кількості днів у році за ставкою, зазначеною у п. 1 з урахуванням п. п. 6, 7 цього Договору. День повернення вкладу до періоду нарахування процентів не входить.

Відповідно до п. З Договору виплата нарахованих процентів здійснюється Банком у строки, визначені періодом нарахування процентів. Клієнт має право отримати нараховані проценти не раніше 15-00 першого робочого дня, наступного за датою оформлення договору за цілу кількість періодів нарахування, що минули з моменту укладення договору. За час зберігання нарахованих процентів на їх суму проценти не нараховуються.

Таким чином, не виконавши зобов'язань з нарахування та виплати процентів за Договором, Банк тим самим порушив свої зобов'язання з виплати процентів, нарахованих на суму вкладу, передбачені чинним цивільним законодавством України та Договором, а відтак, порушив права та законні інтереси Позивача.

Отже, Банк зобов'язався щомісяця нараховувати на суму вкладу Позивача проценти в розмірі 7 % річних.

Відтак, враховуючи суму внесеного Позивачем вкладу (45 222,43 доларів США) щомісячний розмір нарахованих і виплачених процентів мав складати 263,79 доларів США (45 222,43 дол. х 7% / 12 міс.)

Нараховані проценти мали виплачуватись по закінченню кожного цілого місяця, що минув з моменту укладення договору. При цьому, відповідно до постанови ВСУ від 29.05.2013 року, на користь Позивача необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам.

Тому, враховуючи що з моменту укладення Договору (01.09.2011 року) минуло вже 42 місяці, і вклад до цих пір не повернуто, то розмір нарахованих Банком процентів має складати 11 079,18 доларів США (263,79 дол. х 42 міс.).

Таким чином, загальна сума процентів, що підлягає стягненню з Банку в примусовому порядку, орієнтовно становить 11 079,18 доларів США (одинадцять тисяч сімдесят дев'ять доларів 18 центів).

Водночас, ця сума не є остаточною. Адже відповідно до п. 6 Договору при продовженні строку вкладу розрахунок процентів за кожен новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в Банку для продовження депозитних вкладів цього найменування і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до цього договору. Проценти на черговий строк вкладу нараховуються на суму вкладу.

Відтак, при кожному продовженні строку дії Договору розмір процентів, що мав виплачуватись Банком, змінювався.

Оскільки зобов'язання Банку з виплати процентів за своєю правовою природою є грошовим, то несвоєчасно виплачені проценти він має сплатити з урахуванням 3 % річних від простроченої суми. Така ж правова позиція наведена у постанові ВСУ від 29.05.2013 року.

Як було зазначено вище, Позивач звернувся до Банку з вимогою про повернення йому вкладу, розміщеного згідно з умовами Договору, ще 04.09.2014 року. Банк отримав таке звернення 11.09.2014 року. У відповідності до п. 7 Договору, Банк повинен був повернути вклад протягом двох днів з моменту отримання вимоги вкладника про повернення тому суми вкладу.

Не виконавши зобов'язання з повернення вкладу у строк до 15.09.2014 року, (13.09.2014 р. було вихідним днем), Банк тим самим допустив прострочення грошового зобов'язання. Відтак, з цієї дати на суму коштів, що не були своєчасно повернуті Банком Позивачу, мають нараховуватись 3 % річних від простроченої суми.

Виходячи з суми розміщеного вкладу (45 222,43 доларів СІЛА) та розміру нарахованих на нього процентів за період знаходження вкладу в Банку до моменту розірвання Договору (263,79 дол. х 36 міс. = 9 496,44 дол.), загальна сума несвоєчасно повернутих коштів становить 54 718,87 доларів США.

Відповідно, розмір 3 % річних, нарахованих на вказану суму за період з 15.09.2014 року до 13.03.2015 року (дата подання позовної заяви) становить 809,54 доларів США.

Таким чином, додатково з Відповідача мають бути стягнуті 3 % річних в розмірі 809,54 доларів США, а тому на підставі викладеного просить стягнути з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 суму розміщеного вкладу в розмірі 45 222,43 доларів СІЛА (сорок п'ять тисяч двісті двадцять два долари США 43 центи), що за курсом НБУ станом на день подачі позову становить 974 543,36 гривень (дев'ятсот сімдесят чотири тисячі п'ятсот сорок три гривні 36 копійок). Стягнути з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 суму заборгованості з виплати процентів за Договором № SAMDN7742 у розмірі 11 079,18 доларів США (одинадцять тисяч сімдесят дев'ять доларів 18 центів), що за курсом НБУ станом на день подання позову становить 238 756,32 гривень (двісті тридцять вісім тисяч сімсот п'ятдесят шість гривень 32 копійки). Стягнути з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості за кожен день прострочення, у розмірі 809,54 доларів США (вісімсот дев'ять доларів 54 центи), що за курсом НБУ станом на день подання позову становить 17 445,58 грн. (сімнадцять тисяч чотириста сорок п'ять гривень 58 копійок).

Судові витрати просила покласти на відповідача .

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах.

Представник відповідача Бондаренко Д.Ю. , який діє за довіреністю № 5863-К-О від 07.10. 2014 року проти позову заперечував, надавши свої обгрунтування з додатками у письмовому вигляді, просив у задоволенні вимог відмовити .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, вивчивши письмові заперечення та письмові додатки до них, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Як слідує із матеріалів цивільної справи та наданих позивачем ксерокопій документів, а саме: 01 вересня 2011 року між ним та Приватним акціонерним товариство «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі Голови Правління Дубілета Олександра Валерійовича було укладено договір № SAMDN7742 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) , за умовами якого ОСОБА_2 передав, а Банк прийняв грошові кошти в сумі 45 222,43 доларів США (сорок п'ять тисяч двісті двадцять два долари США 43 центи) на строк 3 місяці до 01.12.2011 року.

Для внесення суми вкладу Банк, згідно з п. 1 Договору, відкрив Клієнту особистий рахунок № НОМЕР_1. Процентна ставка склала 7 % річних. Період нарахування по вкладу = 1 місяць. Мінімальний строк вкладу = 3 місяці.

На виконання умов Договору ОСОБА_2 вніс на вказаний рахунок суму вкладу в розмірі 45 222,43 доларів США, що підтверджується копією відповідної квитанції Банку.

Згідно з п. 6 Договору у випадку, якщо по закінченню строку вкладу Клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, зазначений в п. 1 цього Договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнтав Банк. При цьому обчислення нового строку вкладу і нового мінімального строку вкладу розпочинається з дня, наступного за датою попереднього строку вкладу ( а.с. 18).

Загальновідомим є факт, що окупація території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в березні 2014 року, порушила роботу банківської системи в регіоні, що призвело до виникнення загрози інтересам вкладників та інших кредиторів банків. Беручи до уваги неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та їх відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Правління Національного банку 6 травня 2014 року прийняло Постанову №260, якою припинила подальшу діяльність українських банківських установ та їх відокремлених підрозділів на зазначеній території.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

На підтвердження укладення між сторонами договорів банківських вкладів (депозитів) позивачем надано ксерокопії договору та ксерокопюї квитанції № 2 від 01.09. 2011 року про внесення грошових коштів ( а.с. 19).

Згідно ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

На підтвердження відкриття такого депозиту позивачем надано ксерокопію договору № SAMDN7742 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 01.09. 2011 року ( а.с. 18)

При зверненні в березні 2015року до суду з позовом на підтвердження позовних вимог щодо наявності залишків грошових коштів на вкладному рахунку позивачем ніяких доказів не надано.

Водночас позивачем на підтвердження укладення договору банківського вкладу надана ксерокопія квитанції № 2 від 01.09. 2011 року про внесення грошових коштів завірена касиром філії "Кримське РУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 01.09. 2011 року, яка була оглянута у судовому засіданні.

Разом з тим, дані ксерокопії є неналежним доказом, оскільки вони завірені не повноважною особою, факт завіреної квитанції касиром філії "Кримське РУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 01.09. 2011 року наданої позивачем , не визнаний представником відповідача , оскільки позивачем та його представником не надано доказів, які підтверджують наявність грошових коштів на рахунку, відкритого на підставі спірного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089 (далі - Інструкція № 337).

Згідно з п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337 після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Результат аналізу ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, дає підстави для висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року (справа № 6-118цс14).

Разом з тим, позивачем в якості доказу не надано до суду відомості, які містять про залишки грошових коштів, які зазначені позивачем в позовній заяві.

В той час згідно нормативних актів Центрального банку Російської Федерації з 21.04.2014 року і Національного банку України з 06.05.2014 року діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ "Приватбанк" була припинена, а відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя, а тому надані позивачкою вищезазначені довідки не є належним і допустимим доказом розміщення на указаних рахунках зазначеної суми коштів.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Згідно з п. 5 вказаної Постанови Національного банку України № 260, банки, у тому числі ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Рішенням Центрального банку Російської Федерації (Банк Росії) № РН-33/1 від її.04.2014року, також було припинено з 21 квітня 2014року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". За законодавством України чинність на окупованій території Автономної Республіки Крим нормативних актів Російської Федерації не визнається, та вони не підлягають виконанню. В той же час, наявність вказаного рішення Банку Росії щодо припинення діяльності на території АРК ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" унеможливлювало діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та міста Севастополя - Філії "Кримське РУ ПАТ КБ ПРИВАТБАНК".

Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснюватибанківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя.

0купаційна влада ще з травня 2014 року фактично здійснила конфіскаціючастини майнового комплексу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що використовувався убанківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії "Кримське РУПАТ КБ "ПРИВАТБАНК, а саме: приміщень банку, банкоматів. терміналів, банкоматів транспортних засобів та т.і. У зв'язку з цим відповідач не мав доступу до свого майна, що визначене для діяльності банківської установи на території АРК, не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки. Були арештовані також права за зобов'язаннями банку, у тому числі і права вимоги, і борги за всіма зобов'язаннями. Крім того, відповідно до Постанов ДР Республіки Крим № 2085-6/14 від 30.04.2014 року № 2474-6 14 від 03.09.2014 року, до майна, яке підлягає націоналізації, та обліковується як власність Республіки Крим, віднесено також майно ПАТ КБ ПРИВАТБАНК", що знаходиться на території АРК та міста Севастополя. З цих причин відповідач також не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території. У засобах масової інформації неодноразово оприлюднювалася офіційна інформація. що майно ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", яке знаходиться на території Криму, буде реалізоване., а за рахунок цих коштів здійснюватиметься розрахунок з вкладниками відповідача.

04.02.2014 року було прийнято Федеральний Закон № 39-ФЗ "Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя". Метою цього Закону є забезпечення захисту інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстровані та (чи) діють на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя станом на 16 березня 2014 року. У відповідності до ст.4 цього Закону. Державна корпорація "Агентство з страхування вкладів" заснувало Агента у формі автономної некомерційної організації з метою реалізації цього Федерального закону, передає йому майно, видає щодо Агента розпорядчі акти та здійснює інші повноваження, що передбачені цим Федеральним законом.

Як зазначено вище, Банком Росії було прийнято рішення № РН-ЗЗ/І від 21.04.2014 року

про припинення з 21 квітня 2014року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Вказане було підставами для придбання автономною некомерційною організацією "Фонд захисту вкладників" прав (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат у порядку встановленому статтями 7 та 9 Федерального Закону від 2 квітня 2014 року № 39-Ф3. Згідно з ст.7 Федерального Закону № 39-Ф3 Банком Росії направлено на адресу АНО "ФЗВ" повідомлення про виникнення підстав для придбання АНО "ФЗВ" прав (вимог) по вкладам, що розміщені в структурних підрозділах банків.

Таким чином. АНО "ФЗВ" законодавством РФ було призначено, а АНО "ФЗВ" взява зобов'язання, здійснювати компенсаційні виплати у тому числі вкладникам ФіліїКримське РУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК, поза волею відповідача.

У відповідності до систематичних повідомлень, що розміщував АНО "ФЗВ'' на своєму офіційному сайті - http://fzvklad.ru/- АНО "ФЗВ" замінив ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" за всіма зобов'язаннями відповідача, що укладалися працівниками філії "Кримське РУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" - не лише депозитними, але і за орендними, кредитними та т.і. Так, на сайті було розміщено номер рахунку АНО "ФЗВ", на який пропонувалось здійснювати зарахування заборгованості та чергових платежів за кредитним договорами, що укладалися Кримською філією банку - http://fzvklad.ru/news/27/, згідно роздруківки ( а.с. 111-114).

Також неодноразово АНО "ФЗВ" зазначалось, що виплата компенсацій вкладникам ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" буде здійcнюватися за рахунок майна відповідача на території АРК ( а.с. 115-117).

Встановивши, що позивачем та його представником на підтвердження укладення договорів банківського вкладу надано ксерокопії договору та квитанції, які не містять необхідних реквізитів, передбачених Положенням та Інструкцією, а також не надано доказів, які підтверджують наявність грошових коштів на рахунку, відкритому на підставі спірних договорів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, твердження представника відповідача щодо визнання ПАТ КБ "Приватбанк" неналежним відповідачем та необхідності звернення позивача з позовом до створеного на території Криму "Фонду захисту вкладників" та безпосередньо до Російської Федерації, як до держави, що здійснює окупацію, судом не можуть бути прийняті до уваги, як безпідставні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 1058 ч.1, 1059 ч.1, 1066 ч.1 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України , п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516,Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089, постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року (справа № 6-118цс14), ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА " КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " ПРИВАТБАНК" про захист прав споживача шляхом стягнення заборгованості за договором банківського вкладу , відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 27 травня 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК