У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЧерненкоВ.А., Гулька Б.І., Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділити спільне майно, посилаючись на те, що з жовтня 2006 року до січня 2012 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем.

Зазначала, що за час спільного проживання вони придбали автомобіль TOYOTA CAMRY 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, який просила визнати об'єктом спільної сумісної власності та стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину вартості цього автомобіля у розмірі 117 526 грн 33 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 3 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та поділено між сторонами зазначений автомобіль.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за належну частку в майні, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, в розмірі 117 526 грн 33 коп. Автомобіль залишено у власності та користуванні ОСОБА_5

Стягнуто із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 600 грн.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2015 року встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу однією родиною із жовтня 2006 року до 21 січня 2012 року.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 6 серпня 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 3 березня 2015 року скасоване, а додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2015 року змінено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2006 року по 21 грудня 2007 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судові рішення першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права апеляційним судом та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення Московського районного суду м. Харкова від 3 березня 2015 року та змінюючи додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2015 року, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), застосувавши, до правовідносин, які склались між сторонами ст.ст. 21, 60, 63, 70, 74 СК України, п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України, дійшов правильного висновку в частині доведеності факту проживання однією сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2006 року до грудня 2007 року, пославшись на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2007 року, яке є чинним, та про відмову у позові про поділ майна, оскільки позивач не довела суду проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу на час придбання спірного автомобіля, а також те, що на його придбання були витрачені спільні сумісні кошти, чи вона взяла фінансову участь власними коштами у придбанні вказаного майна.

Висновок суду відповідає правовій позиції, яка висловлена у постановах Верховного Суду України від 19 вересня 2011 р. у справі № 6-33цс11 та від 6 червня 2011 р. у справі № 6-44цс12.

Доводи касаційної скарги позивача зводяться до переоцінки доказів у справі.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом встановлені, визначено характер спірних правовідносин та правові норми, що підлягають застосуванню, а тому судове рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

За таких обставин рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін із підстав, передбачених ч. 3 ст. 332 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 6 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.А. Черненко

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель