У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «АТТІС», ЛТД, про стягнення заборгованості з поручителя, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 9 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 12 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та товариством з обмежено відповідальністю «ATTIC» ЛТД було укладено кредитний договір № 134/08, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 1 400 000 доларів США у порядку та на умовах, визначених договором. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки. Посилаючись на те, що позичальник не належним чином виконує зобов'язання за кредитним договором, просило задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 9 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 1 462 178,44 доларів США, з яких: 1 226 344,26 доларів США - заборгованість по кредиту, 111 505,62 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 124 328,56 доларів США - заборгованість по підвищених процентах за користування кредитом. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що кредитором не пропущено строк пред'явлення вимоги до поручителя, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки позов банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду ухвалою від 28 травня 2013 року, тому саме з цієї дати має обраховуватись шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя.

Однак з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Судами встановлено, що 12 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та товариством з обмежено відповідальністю «ATTIC» ЛТД було укладено кредитний договір № 134/08, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 1 400 000 доларів США у порядку та на умовах, визначених договором.

Того ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 3 липня 2012 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 201654,55 долари США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 1462178,44 долари США.

Відповідно до п. 5. 5. кредитного договору (з урахування додаткової угоди № 5 до нього) у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту (зокрема, терміну повернення траншу) та/або термінів сплати за кредит строком більш ніж на 5 (п'ять) календарних днів, та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальником за цим договором, банк має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит за цим договором в порядку, визначеному розділом 11 договору.

Згідно п. 11.1 договору у випадку визнання банком за вказаних у ньому обставин терміну повернення кредиту таким, що настав, кредит підлягає поверненню з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений банком заново термін у повному обсязі. В будь-якому випадку, новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2011 року ПАТ «Універсал Банк» на адресу ОСОБА_3 направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитними договорами № 134/08 та № 135/08 (а. с. 101-103 т. 1).

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що позичальник не виконував зобов'язання за кредитним договором, банк реалізував своє право на дострокове повернення заборгованості та зміну термінів погашення кредиту, як це передбаченоп. 5. 5 кредитного договору.

У липні 2012 року банк звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути кредит в повному розмірі, зазначаючи, що строк його повернення настав у зв'язку із невиконанням письмової вимоги (а. с. 128, 129-133 т. 1).

Виходячи із наведеного, апеляційний суд не з'ясував на який термін (дату) був змінений строк повернення кредиту з урахуванням направлення письмової вимоги та положень п. 11.1 кредитного договору про те, що у будь-якому випадку новий строк повернення кредиту згідно вимоги банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику та чи не сплив встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк на час подання позову в липні 2012 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд вважав, що перебіг встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку має обраховуватись з часу постановлення судом ухвали від 28 травня 2013 року про залишення попереднього позову без розгляду.

Однак, ухвалення судового рішення не зазначено серед обставин, які вказані у ч. 4 ст. 559 ЦК України, і з якими законодавець пов'язує обрахування строків, зазначених у ній.

Вказані строки не є строками позовної давності, вони преклюзивні, і правила щодо їх зупинення, переривання, які застосовуються до позовної давності (ст. 263, 264 ЦК України), на них не поширюються.

Від з'ясування питання про наявність установлених ст. 559 ЦК України обставин, з якими законодавець пов'язує припинення поруки, залежить вирішення по суті спору, який був предметом розгляду.

З приводу їх існування апеляційний суд ніякого висновку не зробив, натомість, вказавши, що позивач дотримався шестимісячного строку на звернення з позовом до суду з часу постановлення ухвали про залишення раніше поданого позову без розгляду, пов'язував наявність у позивача права на стягнення заборгованості з обставинами не передбаченими законом.

Наведені порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому ухвалене ним рішення не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа передачі на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 9 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук