Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1066/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Левка Т.Ю., при секретарі Роман К.С., за участю позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 М-М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, фізичній особі, яка потерпіла від злочину,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, фізичній особі, яка потерпіла від злочину.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ухвалою Виноградівського районного суду у справі № 299/4276/13-к від 12.11.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу ДВС Виноградівського районного управління юстиції строком на один рік.

18.10.2007 року чоловік позивачки ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу будинку № 33, розташованого по вул. Островського в м.Виноградів. 23.10.2007 року ОСОБА_6 нерухоме майно зареєстровано в БТІ як право власності. Реєстраційний номер: 19879357 від 23.10.2007 року. Будинок позивачка з чоловіком придбали за спільні кошти. З 2010 року чоловік позивачки припинив шлюбні стосунки, а з лютого 2011 року виїхав у невідомому їй напрямку, його місцеперебування невідоме. Від шлюбу у них залишилась малолітня дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. 08.11.2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ „Фолькс Банк був укладений кредитний договір КФ №41188, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 10 000 доларів США в термін до 07.11.2017 року на споживчі цілі зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами. В подальшому 27.08.2008 року між ОСОБА_6 та ПАТ „Фолькс Банк був укладений Додаток 2 до кредитного договору, згідно якого були внесені зміни - банк надав ОСОБА_6 кошти в сумі 16 000 доларів США з кінцевим строком погашення 07.12.2017 року.

В забезпечення виконання умов договору 08.11.2007 року позивачка уклала договір поруки РО № 83961, до якого були укладені додаток від 27.08.2008 року та додаткова угода від 27.03.2009 року.

15.08.2011 року Виноградівським районним судом вирішено стягнути з позивачки та ОСОБА_6 - 17.630,13 доларів США солідарно.

Позивачка вказує в позовній заяві, що при здійсненні виконавчого провадження державним виконавцем Виноградівського районного управління юстиції ОСОБА_3 всупереч вимог Закону України „Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 N 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за N 865/4158, був порушений порядок винесення та направлення їй, як стороні виконавчого провадження, виконавчих документів (постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про накладення арешту на будинок № 33, розташований по вул. Островського в м.Виноградів, постанови про проведення експертизи), що в свою чергу порушило її права, як сторони виконавчого провадження. За ініціативою державного виконавця будинок №33, розташований по вул. Островського в м.Виноградів був виставлений на прилюдні торги, про що позивачку також не повідомлено. Лист з повідомленням про переоцінку майна вона отримала лише 29.03.212 року за № 5544, тоді, коли торги були вже призначені. Коли відбулись прилюдні торги позивачці невідомо. Вважає, що торги є недійсними як проведені за наявності менш ніж двох покупців. Крім того в проведенні торгів та реалізації будинку не брали участі представники служби у справах дітей Виноградівської РДА, які б захищали законні права та інтереси малолітньої дитини.

20.06.2012 року ОСОБА_5 спільно з ДВС ОСОБА_3 поставили позивачку перед фактом, що будинок їй не належить, і вимагали негайного виселення з малолітньою дитиною.

Кінцевий строк погашення кредиту 07.12.2017 року і в цей термін позивачка має намір погасити кредит з відсотками та нарахуванням пені так, як їй з дитиною немає де жити.

В процесі розгляду справи в порядку ст. 31 ЦПК України позивачка ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги, а саме: просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину в розмірі 51849,45 грн. (пятдесят одну тисячу вісімсот сорок девять гривень 45 копійок), витрати, повязані з наданням правової допомоги захисника в кримінальній справі та представника позивача в цивільній справі в розмірі 10 000 грн. ( десять тисяч гривень) та моральну шкоду, заподіяну внаслідок злочину в розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень).

Уточнені позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок протиправних дій державного службовця ДВС Виноградівського РУЮ ОСОБА_3, позивачці ОСОБА_1 заподіяна матерільна шкода на суму 51849,45 грн. - вартість будинку № 33 розташованого по вул. Островського в м.Виноградів, який ОСОБА_3 незаконно реалізував через проведення прилюдних торгів. Крім того їй заподіяно моральну шкоду, оцінену позивачкою в 20 000 грн., яка полягає у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з порушенням конституційного права власності на житло, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження проживання у власному будинку, порушенні стосунків з оточуючими людьми; витрачанні коштів на поїздки до суду та на забезпечення правової допомоги.

Представником відповідача ОСОБА_5 М-М.І. в інтересах відповідача ОСОБА_3 подано до суду письмове заперечення проти позовних вимог, яке мотивовано тим, що відповідно до заочного рішення Виноградівського районного суду від 15.08.2011 року по справі № 2-861/11 вирішено «Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_1, на користь ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» (м.Львів, вул.Грабовського-11) заборгованість за кредитним договором в сумі 17.630,13 доларів США та понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1.525,56 грн. (120,00 грн. за інформаційно-технічний розгляд справи та 1.405,56 грн. судового збору). Відповідач, працюючи державним виконавцем здійснював примусове виконання рішення Виноградівського районного суду від 15.08.2011 року у справі №2-861/11 щодо стягнення в солідарному порядку з вищевказаних осіб на користь ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 17630.13 доларів США, в порушення вимог ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернув стягнення на предмет іпотеки, в результаті чого будинок був реалізований 7 червня 2012 року на аукціоні спеціалізованою торгівельною організацією ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція». Ухвалою Виноградівського районного суду від 12.11.2014 року відповідач за такі дії був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, звільнений від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими ознаками. Перед порушенням кримінального провадження, рішенням Виноградівського районного суду від 26.12.2012 року визнано правочин, вчинений при проведенні прилюдних торгів, проведений ДВС Виноградівського районного управління юстиції та спеціалізованим підприємством Юстиція від 7.06.2012 року з продажу належного ОСОБА_6 жилого будинку, недійсним. Станом на 27 травня 2015 року, єдиним власником даного будинку був і залишається ОСОБА_6, у фактичних шлюбних відносинах з яким перебуває позивачка по даній справі, який є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_1, всі вони зареєстровані у вищевказаному будинку. Посилання позивачки на порушення процедури проведення прилюдних торгів, не стосуються предмету спору, оскільки це було предметом розгляду іншого судового засідання по справі № 703/3034/12, рішення в якій набрало законної сили. Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру прав на нерухоме майно, власником будинку є співмешканець позивачки, будинок нікому не відчужений знаходиться у володінні та користуванні позивачки та її дітей. Тому в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди просить суд відмовити. В задоволенні витрат на правову допомогу представник відповідача просить також відмовити, посилаючись на те, що вказані позивачкою витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Представником відповідача ОСОБА_4 в інтересах відповідача ОСОБА_3 також подано до суду письмові заперечення проти позовних вимог, які мотивовані тим, що моральна шкода заявлена в позові нічим не доведена. У позовній заяві позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували погіршення стану здоровя, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру нерухомості, власником будинку по вул. Островського, 33 у місті Виноградів був і залишається гр. ОСОБА_6, а не позивачка ОСОБА_1, тому така не була позбавлена права власності на вказаний будинок, її права та інтереси діями гр. ОСОБА_3 не були порушені жодним чином. Відповідно до ксерокопії паспорту позивачки (а.с. 19 зворот) вбачається, що така починаючи з 23 жовтня 2007 року постійно проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивачку не виселяли з вказаного житлового будинку, не знімали з реєстраційного обліку, її права щодо користування житловим приміщенням не були порушені. У звязку з наведеним у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог та просили суд такі задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 та його представники ОСОБА_4, ОСОБА_5 М-М.І., в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнали з мотивів, викладених в письмових запереченнях, просили суд в задоволенні заявлених вимог відмовити в повному обсязі та стягнути з позивачки на користь відповідача понесені ним та документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 4950 грн.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що він, як державний виконавець здійснював примусове виконання рішення Виноградівського районного суду від 15.08.2011 року у справі №2-861/11 щодо стягнення в солідарному порядку з позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 17630.13 доларів США. Про відкриття виконавчого провадження сторони повідомлялись належним чином. Де проживала позивачка йому відомо не було. На час проведення виконавчих дій у спірному будинку вона не проживала. Виконавчі дії були здійснені з додержанням передбаченої законом процедури для її проведення.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 і позивачка ОСОБА_1 є його сусідкою. Коли позивачка оселилася в даному будинку йому не відомо. Як сусід бачив, що до будинку приходили працівники виконавчої служби, хотіли пройти до приміщення будинку через його двір, але він їх не пропустив.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що близько трьох років тому до будинку її сусідки - позивачки по справі ОСОБА_1 приходили троє чоловіків. На той час в будинку ніхто не проживав і ці люди просили пройти до будинку через її двір, але свідок їм не дозволила цього зробити.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона працювала разом з позивачкою ОСОБА_1 і їй відомо, що позивачка проживала в шлюбі з ОСОБА_6 в 2010-2011 роках. Коли вони були на роботі, позивачці зателефонували, вони разом поїхали до її будинку, позивачка плакала, оскільки від неї забрали будинок.

Заслухавши учасників процесу, покази свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обовязків.

Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 18.10.2007 року чоловік позивачки ОСОБА_6 уклав договір купівлі- продажу будинку № 33, що розташований по вул. Островського в м.Виноградів. 23.10.2007 року ОСОБА_6 нерухоме майно зареєстровано в БТІ як право власності. Реєстраційний номер: 19879357 від 23.10.2007 року. Даний будинок було придбано за спільні кошти позивачки та її чоловіка ОСОБА_6 З 2010 року чоловік позивачки припинив шлюбні стосунки, а з лютого 2011 року виїхав у невідомому їй напрямку, його місцеперебування позивачці невідоме. Від шлюбу у них залишилась малолітня дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,я ка проживає з позивачкою.

08.11.2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ „Фолькс Банк був укладений кредитний договір КФ №41188, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 10 000 доларів США в термін до 07.11.2017 року на споживчі цілі зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами. В подальшому 27.08.2008 року між ОСОБА_6 та ПАТ „Фолькс Банк був укладений Додаток 2 до кредитного договору, згідно якого були внесені зміни - банк надав ОСОБА_6 кошти в сумі 16 000 доларів США з кінцевим строком погашення 07.12.2017 року.

В забезпечення виконання умов договору 08.11.2007 року позивачка уклала договір поруки РО № 83961, до якого були укладені додаток від 27.08.2008 року та додаткова угода від 27.03.2009 року.

У зв'язку із невиконанням умов кредитного договору банк звернувся до суду і заочним рішенням Виноградівського районного суду від 15.08.2011 року по справі № 2-861/11 вирішено «Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_1, на користь ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» (м.Львів, вул.Грабовського-11) заборгованість за кредитним договором в сумі 17.630,13 доларів США та понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1.525,56 грн. (120,00 грн. за інформаційно-технічний розгляд справи та 1.405,56 грн. судового збору).

Ухвалою Виноградівського районного суду від 12.11.2014 року по кримінальному провадженню № 299/4276/13-к встановлено, що ОСОБА_3, працюючи державним виконавцем здійснював примусове виконання рішення Виноградівського районного суду від 15.08.2011 року у справі №2-861/11 щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 17630.13 доларів США, в порушення вимог ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернув стягнення на предмет іпотеки, в результаті чого будинок був реалізований 7 червня 2012 року на аукціоні спеціалізованою торгівельною організацією ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція». В результаті проведених прилюдних торгів житловий будинок, розташований в м.Виноградів, по вул. Островського, 33, був придбаний ОСОБА_5 за ціною 51849,45 грн., про що складено протокол № 1-6/004/12і про проведення прилюдних торгів від 07.06.2012 року.

Вказаною ухвалою Виноградівського районного суду, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу ДВС Виноградівського районного управління юстиції строком на один рік.

Рішенням Виноградівського районного суду від 26.12.2012 року, правочин, вчинений при проведенні прилюдних торгів, проведений ДВС Виноградівського районного управління юстиції та спеціалізованим підприємством Юстиція від 7.06.2012 року з продажу належного ОСОБА_6 жилого будинку № 33 по вул. Острозького м. Виноградів визнано недійсним. Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 02.04.2013 року.

Загальними засадами дизпозитивності цивільного судочинства встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно приписів ч.4 вказаної статті цього Кодексу, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, розглядаючи вимогу позивачки про стягнення з відповідача суми завданої матеріальної шкоди в розмірі вартості реалізованого на прилюдних торгах житлового будинку №33, розташованого по вул. Островського в м.Виноградів на суму 51849,45 грн., суд приходить до висновку, що заявлена вимога позивачки підлягає до задоволення, оскільки незаконними діями відповідача ОСОБА_3 позивачці заподіяно матеріальну шкоду саме на вказану суму і така вимога позивачки є доведеною.

Суд відхиляє доводи представників відповідача про те, що вимоги позову задовленню не підлягають, оскільки згідно інформаційної довідки з Державного реєстру нерухомості, власником будинку по вул. Островського, 33 у місті Виноградів був і залишається гр. ОСОБА_6, а не позивачка ОСОБА_1, оскільки позивачка стверджує і суд вважає доведеним той факт, що вказаний будинок був придбаний чоловіком позивачки на їхні спільні кошти, за період коли вони перебували у шлюбних відносинах.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов переконання, що в цій частині позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення.

Відповідно до п.3 Постанови № 4 Верховного ОСОБА_9 України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку із незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ.

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди, оціненої в 20 000 грн., позивачкою не надано суду жодних доказів, які б підтверджували погіршення стану здоровя, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що на час вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Виноградівського районного суду від 15.08.2011 року у справі №2-861/11, позивачка у реалізованому з прилюдних торгів будинку не проживала. У звязку з цим дана позовна вимога вважається недоведеною і такою, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи заявлену позовну вимогу про стягнення витрат, повязаних з наданням правової допомоги захисника в кримінальній справі та представника позивача в цивільній справі в розмірі 10 000 грн., суд приходить до наступного висновку.

Статтею 79 ЦПК України витрати на правову допомогу віднесені до виду судових витрат.

Відповідно до положень абзацу 3 пункту 2 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Всупереч наведеним положенням законодавства, заявляючи вказану вимогу, позивачка зазначає, що це збитки, які вона понесла внаслідок злочинних дій відповідача ОСОБА_3

Відповідно до пункту 48 Постанови Пленуму ВССУ 17.10.2014 року №10, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з цим, як документальне підтвердження витрат на правову допомогу позивачкою подано до суду квитанцію до прибуткового касового ордеру № 34 за складання позовної заяви у Виноградівському районному суді на суму 5000 грн., датовану 07.05.2013 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 5 за апеляційний розгляд цивільної справи № 299/4227/13 на суму 5000 грн. від 02.03.2013 року.

Дослідивши названі квитанції, суд прийшов до висновку, що вони не мають відношення до даної цивільної справи, тому не виступають документальним підтвердженням витрат позивачки ОСОБА_1 на правову допомогу по цій справі.

У звязку з зазначеним, вимоги позивачки про стягнення витрат, повязаних з наданням правової допомоги захисника в кримінальній справі та представника позивача в цивільній справі в розмірі 10 000 грн., не підлягають задоволенню за недоведеністю цих вимог.

Позивачкою ОСОБА_1 при поданні до суду заяви про уточнення позовних вимог було сплачено судовий збір в розмірі 1000 грн., що стверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, у звязку з частковим задоволенням уточнених вимог позивачки, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачкою судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 720 грн.

В свою чергу, з врахуванням положень ч.1 ст.88 ЦПК України, у звязку з частковим задоволенням позову, з позивачки слід стягнути на користь відповідача понесені ним витрати за правову допомогу, що документально підтверджені Договором №1 про надання правової допомоги від 01.05.2015 року, ОСОБА_10 №1 здачі-приймання наданих послуг за Договором від 01 травня 2015 року про надання правової допомоги виконаних робіт та квитанцією до прибуткового касового ордера № 067 від 04.04.2016 року на суму 4950 грн. Дані витрати підлягають присудженню відповідачу пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачці відмовлено, що із заявленої відповідачем суми витрат складає 1386 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину в розмірі 51849,45 грн. (пятдесят однієї тисячі вісімсот сорок девять гривень 45 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, понесені нею судові витрати, а саме: 720 грн. (сімсот двадцять гривень) сплаченого нею судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, витрати на правову допомогу в розмірі 1386 грн. (однієї тисячі триста вісімдесят шість гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_11