АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5110/16 Головуючий - Токарєва Н.М
Справа № 635/3009/16-ц
Категорія: земельні Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, за участю третіх осіб - ОСОБА_3, Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області, про визнання недійсними та скасування рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

На обґрунтування позивач вказала, що є власницею земельної ділянки площею 0,1000 га АДРЕСА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1 згідно з рішенням ХХХП сесії У скликання Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 08 червня 2010 року.

Після отримання 13 серпня 2012 року державного акту вона не користувалась даною земельною ділянкою.

В 2014 році з'ясувалось, що на належній їй земельній ділянці ОСОБА_2 самочинно збудувала господарські будівлі.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 знести самочинно збудовані господарські будівлі та відновити стан земельної ділянки, який існував на момент отримання нею Державного акту на право власності на земельну ділянку.

В червні 2016 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсними та скасувати рішення ХХ1 сесії У скликання Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 09 грудня 2008 року про встановлення меж та оформлення права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1; визнати недійсним та скасувати рішення ХХХП сесії У скликання Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 08 червня 2010 року про передачу спірної земельної ділянки у власність позивачу; визнати недійсним та скасувати Державний акт на паво власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 в книзі записів реєстрації державних актів на право власності і на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05391 (кадастровий № НОМЕР_2).

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 вказала, що восени 2001 року ОСОБА_3 - чоловік ОСОБА_1 запропонував придбати вказану земельну ділянку за 300 доларів США. Договір купівлі-продажу оформлено не було у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на землю. Однак вона за домовленістю з подружжям ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_6 з 2001 року відкрито та безперешкодно користується даною земельною ділянкою, привела її у придатний до користування стан. Крім того, побудувала на цій земельній ділянці літню кухню, яка складається з кімнати, кухні, вбиральні та коридору, де вони з сином фактично мешкають на теперішній час.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просила забезпечити позов шляхом накладання заборони на вчинення будь-яких дій по відчуженню спірної земельної ділянки, заборони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії по зносу будівель, споруд за вказаною адресою та виселенню ОСОБА_1 з цього житла до набрання рішенням по суті спору законної сили.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2016 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Позов забезпечено шляхом накладання заборони на вчинення будь-яких дій по відчуженню земельної ділянки АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_2) та накладання заборони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії по зносу будівель та споруд за цією адресою, виселенню ОСОБА_1 з цього житла до набрання рішенням по суті спору законної сили

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 - представник ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову. Зокрема зазначає, що вимоги за зустрічним позовом не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_7 в запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду. Однак повністю погодитись з таким висновком не можна з огляду на таке.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до частин 1 , 3 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, при цьому суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково (частина 6 статті 153 ЦПК України).

Частина 3 статті 152 ЦПК України встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 лютого 2016 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Спірною є земельна ділянка АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_2).

Посилаючись на можливість відчуження майна до вирішення спору, ОСОБА_2 заявила дане клопотання.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладання заборони на вчинення будь-яких дій по відчуженню земельної ділянки АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_2) та накладання заборони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії по зносу будівель та споруд за цією адресою, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак з висновком суду про забезпечення позову шляхом заборони виселення погодитись не можна, оскільки забезпечення позову в такий спосіб не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Ухвала суду першої інстанції від 15 червня 2016 року в цій частині підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони виселення ОСОБА_2 з будівель, розташованих на земельній ділянці АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги за зустрічним позовом не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, не можуть бути прийняті до уваги.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Саме такі висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 21-3296а15; від 09 лютого 2016 року у справі № 21-5465а15; від 09 лютого 2016 року у справі № 21-5828а15; від 01 березня 2016 року у справі № 21-317а15, які відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Керуючись ст. ст. 303, 312 ч. 1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2016 року скасувати в частині забезпечення позову шляхом заборони виселення.

В задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони виселення ОСОБА_2 з будівель, розташованих на земельній ділянці АДРЕСА_1 відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін

Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі..

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

І.Ю.Трішкова