Єдиний унікальний номер 243/869/16-ц
Номер провадження 2/243/777/2016
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2016 року суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Носовська Л.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки», про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки», про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги.

Під час розгляду даної заяви судом було встановлено невідповідність її вимогам ч. 5 ст.119 ЦПК України, якою передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Керуючись положеннями ст. 121 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1, як така, що подана без додержання вимог ЦПК України, зокрема ст. 119 ЦПК України, ухвалою суду від 05 лютого 2016 року залишена без руху з наданням позивачу встановленого законом строку для усунення недоліків.

Позивачем в позовній заяві зазначено адресу проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. Окрім того, зазначено електронну адресу для отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

Згідно листа Центру поштового зв'язку № 2 Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 05 червня 2015 року № 01/3-1620 поштові відправлення до м. Горлівки не приймаються, у зв'язку з чим ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху 08.02.2016 року позивачем було отримано електронною поштою.

Відповідно до ухвали суду від 05.02.2016 року зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що вказана позовна заява належить до об'єктів справляння судового збору, відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», а особа, яка звернулася з нею до суду, не належить до кола суб'єктів, яким згідно з нормами ст.5 Закону України «Про судовий збір», встановлені пільги щодо його сплати.

Подаючи позов, позивач не сплатив судовий збір на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивачі звільняються від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Однак, статтею 5 вказаного Закону не звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення вихідної допомоги, оскільки це є компенсація за порушені права, а не заробітна плата, тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до п.12 Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Згідно ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Тобто, позивач мав сплатити судовий збір за подання позову за вимоги майнового характеру у розмірі 551,20 грн. та вимоги немайнового характеру в розмірі 551,20 грн. /1378,00 грн. х 0,4 = 551,20 грн./, а разом 1102,40 грн.

До теперішнього часу позивачем квитанції про сплату судового збору до суду не надано. Окрім того, в позовній заяві як представник позивача зазначений ОСОБА_2, проте жодних документів, що підтверджують його повноваження, до матеріалів позовної заяви не додано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що недоліки позовної заяви у визначений ухвалою суду строк не усунуті, в звязку з чим вважає позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повертає її позивачеві.

Згідно ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки», про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги повернути позивачеві.

Розяснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.О. Носовська