АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7802/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження № 22-ц/774/45/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 26 (IV) Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н.О.

суддів: Зубакової В.П.,Михайлів Л.В.

за участю: секретаря Євтодій К. С.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу про визнання відмови в призначені страхових виплат незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі (далі-Фонд) про визнання відмови в призначені страхових виплат незаконною та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 вересня 2012 року помер її чоловік ОСОБА_4

В період з липня 1989 року до 02 лютого 2004 року чоловік працював на різних посадах шахти імені Фрунзе ПАТ «Євраз ОСОБА_5».

Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у нього захворювання на іоніотуберкульоз, сідеросілікоз першого ступеню, очагового туберкульозу верхньої долі правого легеню, емфізему легенів першого ступеню, яке за результатами розслідування було визнано професійним захворюванням.

Висновком експертної комісії КЗ «Обласний центр медичної соціальної експертизи» департаменту охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації встановлено причинний зв'язок смерті чоловіка з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Але коли вона звернулась до Фонду з заявою про призначення та виплаті їй страхового відшкодування у зв'язку зі смертю чоловіка, то їй було відмовлено.

Такі дії відповідача вона вважає незаконними, тому просила суд визнанати відмову викладену у листі № 04/218 від 22.01.2014. в призначенні страхових виплат незаконною.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано відмову Фонду, викладену и листі № 04/2128 від 22.01.2014у призначенні ОСОБА_3 виплат у звязку зі смертю чоловіка ОСОБА_4 незаконною.

Зобов`язано Фонд призначити ОСОБА_3 страхове відшкодування у звязку зі смертю чоловіка ОСОБА_4

Судові витрати у справі віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи та ухваленні нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

Зокрема відповідач вважає, що судом першої інстанції не враховано, що позивач до своєї заяви не додала необхідні документи, тому відповідачем, листом від 22.01.2014 року, на адресу позивача були повернуті всі надані нею документи без виконання, відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» рішення за результатами розгляду страхової справи не ухвалювалось, тому рішення суду першої інстанції щодо визнання рішення Фонду протиправним є безпідставним.

Крім того, починаючи з 01.10.2007 року ОСОБА_4 не проходив переосвідоцтва, не отримував страхові виплати, тому неможливий перерахунок страхових виплат на день смерті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги про визнання незаконною відмови ОСОБА_2 Фонду у призначенні ОСОБА_3 виплат у звязку зі смертю чоловіка та покладення зобовязання призначити страхові вплати мають розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, та з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтями 2, 17 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів субєктів права у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органам місцевого самоврядування, їхньою посадовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно й прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: субєктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 3 вищевказаного Закону держава гарантує усім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Відповідно до ст. 15 Закону страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків, який згідно зі ст. 21 Закону у разі настання страхового випадку зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому, зокрема, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

За змістом ст. 13 Закону страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону в разі настання страхового випадку, а таким на підставі ст. ст. 13 та 14 цього Закону є смерть застрахованого унаслідок професійного захворювання, Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, страхові виплати. Перелік грошових сум страхових виплат на відшкодування такої шкоди міститься в п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону. До грошових сум, які в разі смерті застрахованого працівника підлягають виплаті особам, що перебували на його утриманні, Законом віднесено одноразову допомогу, пенсію у звязку з втратою годувальника та відшкодування вартості повязаних з похованням ритуальних послуг (підп. «б», «д» п. 1; п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону).

Згідно з розясненнями, які містяться у п. 14 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» (в редакції постанови Вищого адміністративного суду від 22 травня 2015 року № 6), з огляду на те, що Фонд соціального страхування України наділений контролюючими функціями та правом видання обов'язкових для страхувальників актів, спори за його участі та участі його робочих органів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі з підстав передбачених п. 1 ч.1 ст. 205 та ч. 1 ст. 310 ЦПК України. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 206 ЦПК України позивачу потрібно розяснити, що він має право звернутися з позовом до адміністративного суду.

Керуючись ч.1. ст. 205, ч. 2 ст. 206, ст.ст. 303, 307, 310, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2015 року скасувати провадження по справі - закрити.

Розяснити позивачу порядок звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: