Справа № 758/632/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

12 травня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 грудня 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №98007С19, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 14650,00 швейцарських франків для оплати придбання нерухомого майна - квартири в м. Армянськ АРК, мікрорайон ім. Генерала Васильєва, 22, кв. 31, а Позичальник зобов'язався повернути кредит не пізніше 24 грудня 2032 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі річної процентної ставки, яка визначається за формулою LIBOR (12 м) + 6,15% річних, але не менше 9,24% річних.

Зазначає, що Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором №98007С19 від 26 грудня 2007 року і Позичальнику був виданий кредит в розмірі 14650,00 швейцарських франків.

Звертає увагу на те, що 16 жовтня 2012 року між банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір про заміну боржника, відповідно до умов якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання повернути банку кредит на умовах, визначених у кредитному договорі, укладеному з ОСОБА_3, у сумі, що станом на день укладення договору становила 11 753,62 швейцарських франків.

Посилається також на те, що 16 жовтня 2012 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 84112Р2, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася нести солідарну відповідальність перед банком за виконання ОСОБА_1 його зобов'язань за кредитним договором, включаючи сплату процентів та пені (п.4.4.3 договору).

Звертає увагу суду на те, що Позичальник в свою чергу неодноразово порушував умови кредитного договору, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість станом на 11 листопада 2015 року в розмірі 12385,85 швейцарських франків та 59 716,62 грн., а саме: 10759,15 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 1626,70 швейцарських франків - заборгованість за процентами, 12 030,09 грн. - пені, нарахованої на прострочену заборгованість по процентам, 47 686,53 грн. - пені, нарахованої на прострочену заборгованість за кредитом.

Посилається на те, що відповідно до пункту 4.2.1 кредитного Договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту, процентів за ним, комісій, у випадку несплати суми боргу у добровільному порядку протягом 10 банківських днів з дати отримання Позичальником повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення кредиту.

Крім того, відповідно до п. 4.4.1. договору поруки, Поручитель зобов'язаний у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання та/або виникнення у кредитора права вимагати дострокового виконання зобов'язання, погасити заборгованість Позичальника.

Зазначає, що на підставі п. 4.2.1. кредитного договору та пунктів 4.4.1 та 4.4.3. договору поруки, Банк звернувся з відповідними вимогами до Позичальника та Поручителя щодо дострокового погашення заборгованості по кредиту в розмірі 11 767,25 швейцарських франків та 5200,29 грн., які залишилися без задоволення.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 543, 610, 629, 1054 ЦК України, звертається з даним позовом до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів вищезазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача та відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представником позивача до суду надано заяву згідно якої останній просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Причини неявки в судове засідання відповідачів суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 26 грудня 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №98007С19, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 14650,00 швейцарських франків для оплати придбання нерухомого майна - квартири в м. Армянськ АРК, мікрорайон ім. Генерала Васильєва, 22, кв. 31, а Позичальник зобов'язався повернути кредит не пізніше 24 грудня 2032 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі річної процентної ставки, яка визначається за формулою LIBOR (12 м) + 6,15% річних, але не менше 9,24% річних ( а.с. 6-16).

16 жовтня 2012 року між банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір про заміну боржника, відповідно до умов якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання повернути банку кредит на умовах, визначених у кредитному договорі, укладеному з ОСОБА_3, у сумі, що станом на день укладення договору становила 11 753,62 швейцарських франків

Так, відповідно до п.п. 3, 4 Договору про заміну божника від 16 жовтня 2012 року ОСОБА_3 звільнився від усіх зобов'язань за кредитним договором №98007С19 від 26 грудня 2007 року, а ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання за кредитним договором, в тому числі обов'язок повернути банку заборгованість за кредитом у розмірі 11 753,62 швейцарських франків та виконати усі зобов'язання щодо обслуговування кредиту ( а.с. 17).

Суд проаналізувавши зміст відносин, які виникли між сторонами приходить до висновку, що вони підпадають під регулювання ст.ст. 1054-1056-1 ЦК України (Кредит).

Так частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність посилань представника позивача в своєму позові про належне виконання Банком своїх зобов'язань за укладеним між сторонами кредитним Договором.

Як вбачається зі змісту умов кредитного Договору та Додаткової угоди №1 до Кредитного договору, відповідно до п. 1 якої ОСОБА_1 став стороною за кредитним договором з усіма правами та обов'язками Позичальника, Позичальник зобов'язався повернути кредит згідно Графіку платежів за Кредитним договору, який є невід'ємною частиною даного Договору не пізніше 24 грудня 2032 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі річної процентної ставки, яка визначається за формулою LIBOR (12 м) + 6,15% річних, але не менше 9,24% річних (а.с. 6-16,18).

Статті 526, 525, 610 ЦК України, визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, а відповідачами в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що не зважаючи на вимоги вищезазначених норм ЦК України та умов Кредитного договору, ОСОБА_1, взявши на себе обов'язок погасити заборгованість за кредитом, порушив свої зобов'язання за Договором, а саме не здійснює повернення кредитних коштів згідно Графіку платежів та не сплачує проценти за користування кредитом, що призвело до виникнення у нього заборгованості, яка станом на 11 листопада 2015 року становила 12385,85 швейцарських франків та 59 716,62 грн., що об'єктивно підтверджується наданим суду Розрахунком заборгованості та Виписками по особовому рахунку, які суд приймає до уваги як належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, які підтверджують факт наявності у ОСОБА_1 зазначеної заборгованості та її розмір.

Судом встановлено, що з 11 листопада 2015 року (день здійснення розрахунку заборгованості) по день ухвалення рішення, Відповідачами зазначена сума заборгованості в добровільному порядку не погашена.

За приписами статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом…

Частина друга статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, в пункті 4.2.1 кредитного Договору, сторони погодили, що Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту, процентів за ним, комісій, у випадку несплати суми боргу у добровільному порядку протягом 10 банківських днів з дати отримання Позичальником повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення кредиту.

Судом встановлено, що Банком на виконання вимог даного пункту кредитного Договору, 20 квітня 2015 року на адресу Позичальника було направлено вимогу щодо погашення заборгованості, яка залишилася без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність наявності порушення права позивача, як Кредитора у зобов'язанні, яке виникло між ним та Відповідачем ОСОБА_1, та наявності в нього права вимагати усунення зазначених порушень в спосіб стягнення зазначеної заборгованості, що не суперечить умовам укладеного Кредитного договору та узгоджується із приписами ст. 16 ЦК України.

Статті 546, 548 ЦК України визначають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання ) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань 16 жовтня 2012 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 84112Р2, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася нести солідарну відповідальність перед банком за виконання ОСОБА_1 його зобов'язань за кредитним договором, включаючи сплату процентів та пені (п.4.4.3 договору)( а.с.45-46).

Відповідно до п. 4.4.1. договору поруки, Поручитель зобов'язаний у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання та/або виникнення у кредитора права вимагати дострокового виконання зобов'язання, погасити заборгованість Позичальника.

Судом встановлено, що Банком на виконання вимог п.п. 4.1.1., 4.4.1 Договору поруки на адресу Поручителя, 20 квітня 2015 року було направлено Вимогу щодо погашення заборгованості по кредитному Договору № 98007С19 від 26 грудня 2007 року, яка залишилася без задоволення.

Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним Договором не тільки з Позичальника, а й з Поручителя знайшли своє доведення в судовому засіданні і є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статті 15-16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами статей 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України також на його користь з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 2714,15 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 525, 526, 533, 541, 543, 546, 548, 549, 550, 551, 553, 554, 610, 611, 612, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний «Державний експортно-імпортний банк України», :

- заборгованість за кредитним Договором № 98007С19 від 26.12.2007 року в розмірі 12 385,85 швейцарських франків та 59 716,62 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний «Державний експортно-імпортний банк України», по 2 714,15 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко