Справа № 352/2311/15-ц
Провадження № 2/352/249/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

Позивач подав позов до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 09 червня 1992 року помер його дід, ОСОБА_5, а 23 серпня 2008 року померла його баба, ОСОБА_6. У звязку із оформленням спадщини після смерті ОСОБА_6 йому стало відомо про те, що згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів №179 від 21.09.1990 року та рішення виконавчого комітету Чорнолізької сільської ради народних депутатів №15 від 24.05.1990 року за ОСОБА_5, як головою колгоспного двору, визнано право власності на будинковолодіння №б/н по вул. Радянська (в даний час вул. Незалежності №39) с. Слобідка Тисменицького району Івано-Франківської області. Проте, свідоцтво про право власності на будинковолодіння ОСОБА_5 не отримував та не проведено державної реєстрації його права власності на нерухоме майно в реєстрах речових прав на нерухоме майно. Цивільним Кодексом України в редакції 1963 року було встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. На момент вступу в дію Закону України „Про власність в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_6. У звязку із цим ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як члени колишнього колгоспного двору, були співвласниками спірного будинковолодіння і їм належало по ? частці кожному. 09.06.1992 року його дід помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно в т.ч. на ? частину будинковолодіння в с. Слобідка по вул. Незалежності №39 Тисменицького району Івано-Франківської області. Після смерті ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_6, в порядку спадкування за законом, шляхом вступу в її володіння, управління та розпорядження спадковим майном. 28.07. 2005 року баба, при житті, склала заповіт про те, що після її смерті, все належне їй майно заповіла йогму, своєму внукові ОСОБА_1. 23.08.2008 року ОСОБА_6 померла. Після смерті останньої відкривається спадщина на все належне їй майно в т.ч. спірне будинковолодіння в с. Слобідка по вул. Незалежності №39 Тисменицького району Івано-Франківської області. Він є спадкоємцем за заповітом. Крім нього, спадкоємцями за законом першої черги є його мама, ОСОБА_2, тітка, ОСОБА_3, та дядько, ОСОБА_4. Проте, відповідачі протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявили про свої спадкові права на спірне будинковолодіння. Він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 у встановленому законом порядку. За таких обставин йому належить право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_6 Проте, в Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння і воно належить колгоспному двору і частки його співвласників не визначені та рекомендовано звернутися до суду.

Позивач у судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглядати за його відсутності, позов просить задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з»явилися. Від них надійшли заяви, у яких вони просили справу розглядати без їх участі, позов визнають та не заперечують проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 червня 1992 року помер дід позивача, ОСОБА_5, а 23 серпня 2008 року померла його бабуся, ОСОБА_6. У звязку із оформленням спадщини після смерті ОСОБА_6 позивачу стало відомо про те, що згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів №179 від 21.09.1990 року та рішення виконавчого комітету Чорнолізької сільської ради народних депутатів №15 від 24.05.1990 року за ОСОБА_5, як головою колгоспного двору, визнано право власності на будинковолодіння №б/н по вул. Радянська (в даний час вул. Незалежності №39) с. Слобідка Тисменицького району Івано-Франківської області. Проте, свідоцтво про право власності на будинковолодіння ОСОБА_5 не отримував та відповідно не проведено державної реєстрації його права власності на нерухоме майно в реєстрах речових прав на нерухоме майно. Домоволодіння складається із житлового будинку та господарських будівель і споруд. Інвентарна вартість нерухомого майна становить 105728 грн. Перелічені вище обставини підтверджую архівним витягом від 12.11.2015р. №А-7/04-10, довідкою Слобідської сільської ради №819 від 11.11.2015р. та технічним паспортом.

Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. 15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. На момент вступу в дію Закону України „Про власність в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Даний факт підтверджено довідкою, виданою Слобідською сільською радою 11.11.2015р. за №820.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, у відповідності зі ст.ст.121, 123 ЦК України (в редакції 1963 року) до набрання чинності Закону України „Про власність, станом на 15.04.1991 року, ніхто, із вище зазначених осіб, не втратив право на частку в майні колгоспного двору.

У звязку із зазначеними вище обставинами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як члени колишнього колгоспного двору, були співвласниками спірного будинковолодіння і їм належало по ? частці кожному. 09 червня 1992 року дід позивача помер. Після смерті останнього відкривлася спадщина на належне йому майно в т.ч. на ? частину будинковолодіння в с. Слобідка по вул. Незалежності №39 Тисменицького району Івано-Франківської області.

Відповідно до вимог ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадщину (1/2 частку) після смерті ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_6, в порядку спадкування за законом, шляхом вступу в її володіння, управління та розпорядження спадковим майном. В даному домоволодінні баба проживала, доглядала за ним та проводила ремонт будинку, використовувала речі побутового вжитку покійного. Даний факт підтверджено довідкою, виданою Слобідською сільською радою 11.11.2015р. №819-1.

28 липня 2005 року баба, при житті, склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Слобідської сільської ради та внесено в реєстр за №41 про те, що після її смерті, все належне їй майно заповіла своєму внукові, позивачу по справі, ОСОБА_1. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.11.2015р. та довідки Слобідської сільської ради №819 від 11.11.2015р. вказаний вище заповіт не змінювався і не відмінявся. 23 серпня 2008 року ОСОБА_6 померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй майно в т.ч. спірне будинковолодіння в с. Слобідка по вул. Незалежності №39 Тисменицького району Івано-Франківської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Крім нього, спадкоємцями за законом першої черги є його мама, ОСОБА_2, тітка, ОСОБА_3, та дядько, ОСОБА_4, відповідачі по справі. Проте, відповідачі протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявили про свої спадкові права на спірне будинковолодіння.

У звязку з тим, що позивач постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому відповідно до вимог ст.ст.1235, 1268-1270 ЦК України, він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 у встановленому законом порядку.

Даний факт підтверджується довідкою, виданою Слобідською сільською радою 11.11.2015р. за №819. Заяву про відмову від спадщини він до нотаріальної контори не подавав. За таких обставин, позивачу належить право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_6

Проте, в Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння і воно належить колгоспному двору і частки його співвласників не визначені, що підтверджується постановою ДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.11.2015р. за №1024/02-3 та рекомендовано звернутися до суду.

На підставі наведенного, відповідно до ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ст.ст. 15, 386, 392, 1217, 1222, 1223, 1235, 1268 ч. 1, 3 ЦК України, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику у справах за позовами про захист прав приватної власності від 22.12.1995р. №20, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, -

вирішив:

Визнати за ОСОБА_1, право власності на будинковолодіння в с. Слобідка по вул. Незалежності №39 Тисменицького району Івано-Франківської області, інвентаризаційною вартістю 105728 грн., в порядку спадкування за заповітом після померлої 23 серпня 2008 року ОСОБА_6.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається впродовж десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу впродовж десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Р.Р.Струтинський