Справа №489/4774/15-ц 10.02.2016 10.02.2016 10.02.2016
Провадження №22-ц/784/256/16 Справа №489/4774/15-ц
Провадження № 22-ц/784/256/16 Головуючий у першій інстанції Спінчевська Н.А.
Категорія 47 Доповідач апеляційної інстанції Буренкова К.О.
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Базовкіної Т.М., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участі: ОСОБА_3 - представника позивача, представника відповідача ТОВ Будівельна фірма «Югспецмонтажстрой» - Токаря О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ТОВ «Енергокомфорт»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2015 року у справі за його позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ТОВ Будівельна фірма «Югспецмонтажстрой», ТОВ «Фабрикант», ТОВ «Електрім 2000», Релігійної громади Української Лютеранської Церкви у м. Миколаєві про виділ в натурі частки у спільній частковій власності на нерухоме майно, визнання права власності на частину цього майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ТОВ «Енергокомфорт» звернулося з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ТОВ Будівельна фірма «Югспецмонтажстрой», ТОВ «Фабрикант», ТОВ «Рекон-Транс» про виділ в натурі частки у спільній частковій власності на нерухоме майно, визнання права власності на частину майна.

Позивач зазначав, що йому на праві власності належить 14/10000 часток нежитлового об'єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Його право власності на вказану частку нежитлового об'єкту підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10 лютого 2005 року, виданим на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 22 жовтня 2004 року №1991.

На підставі рішень Миколаївської міської ради від 27 жовтня 2004 року за № 24/15 та від 24 лютого 2005 року за № 31/24 ТОВ «Енергокомфорт» отримало в оренду земельну ділянку для обслуговування трансформаторної підстанції площею 284 кв. м в АДРЕСА_1 за договором оренди землі від 13 вересня 2005 року.

Згоду щодо виділу частки в натурі з іншими співвласниками позивачем не досягнуто.

Посилаючись на наведене та на положення ст. 364 ЦК України, ТОВ «Енергокомфорт» просило виділити в натурі 14/10000 часток нежитлового об'єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що складається з трансформаторної підстанції літ Е-1, загальною площею 86,2 кв. м, частини покриття І площею 160,3 кв.м та визнати за ним право власності на це майно.

Ухвалами Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2015 року до участі в справі в якості третіх осіб залучено ОСОБА_9, ТОВ «Електрім 2000», Релігійну громаду Лютеранської церкви у м. Миколаєві.

Наступною ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2015 року провадження у справі в частині вимог до ТОВ «Рекон-Транс» закрито з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням цього ж районного суду від 09 грудня 2015 року у задоволенні позову ТОВ «Енергокомфорт» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Енергокомфорт» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду наявним у справі доказам та на порушення норм цивільного права.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору №11313 від 12 грудня 2001 року, зареєстрованого на Південній товарній біржі, ВАТ «Миколаївський м'ясокомбінат» продав, а ТОВ «Миколаївська електронна компанія» купила 14/10000 частин нежитлового об'єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який в цілому складається з наступних будівель та споруд: А - ІІІ, А'-ІІІ, А3, А4-2, А2- ковбасно шкіряний цех з естокадою, площею 1322,7 кв. м; Б-ІV, Б' - новий ковбасний цех, недобудований; В-1, в, в' - новий холодильник, площею 1118,7 кв. м; Г-1, Г'-1 - компресорний цех, площею 442,0 кв. м; Д-2 - котельня, площею 627,6 кв. м; Е-2 - трансформаторна, площею 86,2 кв. м; Ж-2 - компресорна, площею 692,3 кв. м; З- склад, площею 527,3 кв. м; И - майстерня, площею 656,6 кв. м; К-2 - адміністративна будівля, площею 606,7 кв. м; Л'' -ангар - склад; Н - склад шкір, площею 578,9 кв. м; М- давальницька бойня, площею 620,3 кв. м; Нпд - стоянка автокар; П - санітарна бойня, площею 155,2 кв. м; Р - будівля АВМ; С- склад; Т-3-будівля ЦТФ, площею 986,2 кв. м; У - гараж - майстерня; Ф - станція перекачки, площею 220,5 кв. м; Ц - господарчий блок - магазин; Ч - вівчарня; Ф' - гарантійний відділ; Ш-2 - лабораторний корпус; Щ-2 - їдальня з галереєю; Ы - 4 - адміністративна будівля; Є'',Є''', Є''''' - вагова з навісом; Я - адміністративний корпус; В' - склад; Р'- вагова; Щ' - жироловка; Ж'' - компресорний цех; Ю - будівля охорони; Д'- вагова; Ы ' - вагова; Ж'-1 - компресорний цех; Ы '' - навіс для свиней; Щ'' - сарай; С' - навіс, б/обш.; Т'- навіс, б/обш.; Ч' - навіс, б/обш.; Ю' -естокада з навісом б/обш.; Ю'' - сторожова будка; Ь - навіс будується; Ь' - гараж будується; Э' - навіс б/обш.; Ь''- адміністративна будівля; В'' - навіс, б/обш.; Д'' навіс під вагову, б/обш.; Я'''- навіс, б/обш.; У' - сторожова будка; Е' - навіс, б/обш.; Р'' - сарай; Е ''' - службова будівля; №12-42, 36, І,ІІ, ІІІ - огорожа та споруди, всього інвентаризаційною вартістю 2524627 грн. (а.с.47).

Відповідно до статуту ТОВ «Енергокомфорт», зареєстрованого Виконкомом Миколаївської міської ради від 18 серпня 2004 року, із змінами, внесеними державним реєстратором 24 грудня 2008 року, це підприємство є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ «Миколаївська електронна компанія» (а.с.162 - 167).

Право власності ТОВ «Енергокомфорт» на вказану частку нежитлового об'єкту підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10 лютого 2005 року, виданим на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 22 жовтня 2004 року №1991, та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5-7).

Співвласниками вказаного нерухомого майна з відповідними частками є, а саме: ОСОБА_5 - 11/10000 частин; ОСОБА_6- 182 /10000 частин; ОСОБА_9 - 160/10000 частин; ОСОБА_7 - 63/10000 частин; ОСОБА_8 - 710/10000 частин; ВАТ «Миколаївський м'ясокомбінат» - 158/10000 частин; ТОВ Будівельна фірма «Югспецмонтажстрой» - 105/10000 частин; ТОВ «ФАБРИКАНТЬ» - 1459/10000 частин; ТОВ «Рекон-Транс» - 20/10000 частин (а.с.24 -25).

Із позовної заяви ТОВ «Енергокомфорт» вбачається, що це підприємство звернулось до відповідачів з вимогою про виділ в натурі приміщення трансформаторної підстанції літ Е-1, площею 86,2 кв. м, частини покриття І, площею 160,3 кв. м та визнання права власності на це майно.

Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Між тим, із змісту абзацу другого п.2 зазначеного договору купівлі-продажу видно, що ТОВ «Миколаївська електронна компанія», правонаступником всіх прав та обов'язків якої є позивач, купила трансформаторну підстанцію літ. Е-1, площею 85,8 кв. м; частину огорожі №12; частину воріт № 14; частину покриття І, а всього - інвентаризаційною вартістю 3485 грн., що складає 14/10000 частин вказаного цілісного комплексу. Тобто, за умовами договору позивач є власником будівлі трансформаторної підстанції літ. Е-1, частини огорожі №12 та воріт №14.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців видно, що спірний об'єкт виділено в окрему адресу: АДРЕСА_1 (а.с.103-104).

Доказів відмови в реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно саме на спірний об'єкт позивач не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановлені судом обставини свідчать, що ТОВ «Миколаївська електронна компанія» на підставі вказаного договору купівлі - продажу купила у ВАТ «Миколаївський м'ясокомбінат» відокремлену будівлю трансформаторної підстанції літ. Е-1, а позивач як правонаступник ТОВ «Миколаївська електронна компанія» є її власником. Доказів відмови в державній реєстрації права власності на цей спірний об'єкт позивач не надав.

Тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо виділу спірного об'єкта нерухомого майна в натурі та визнання права власності на це майно.

Із пояснень представника позивача, представника ТОВ Будівельна фірма «Югспецмонтажстрой», копій договору на постачання електричної енергії від 06 квітня 2009 року, укладеного між ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» та позивачем, додаткової угоди до цього договору від 19 жовтня 2015 року, копії договору між ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9 від 19 січня 2009 року, копії договору про спільне використання технологічних мереж основного споживача № 5/3е від 22 жовтня 2007 року, укладеного між ТОВ «Енергокомфорт» і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9, видно, що дана трансформаторна підстанція функціонує за призначенням, тобто для трансформування електричної енергії в мережі та її розподілу для обслуговування виробничих будівель та споруд, розташованих по АДРЕСА_1 (а.с. 200-206, 249-251, 259).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що відповідно до ст. ст. 183, 186 ЦК України трансформаторна підстанція є неподільною річчю і призначена для трансформування електричної енергії в мережі для обслуговування виробничих будівель та споруд інших співвласників даного цілісного комплексу нерухомого майна. З цих підстав, на думку суду, трансформаторна підстанція не може бути виділена позивачу в натурі.

Але з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки, виходячи із умов згаданого договору купівлі-продажу трансформаторна підстанція відчужена як окремий об'єкт і ця обставина не впливає на функціонування цього об'єкту за призначенням, що підтверджується згаданими угодами на постачання електричної енергії, інформацією ПАТ «Миколаївобленерго» від 04 лютого 2016 року.

Посилання суду як на підставу відмови у позові на відсутність у позивача на час розгляду справи документів на підтвердження його права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташована трансформаторна підстанція, теж є помилковим, оскільки це майно відповідно до умов вказаного договору купівлі-продажу є власністю ТОВ «Енергокомфорт».

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що хоча зазначені висновки суду першої інстанції щодо відмови в позові є помилковими, але оскільки позов ТОВ «Енергокомфорт» не підлягає задоволенню з інших підстав, то оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ТОВ «Енергокомфорт» відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: К.О. Буренкова

Судді: Т.М. Базовкіна

Т.В. Крамаренко