Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/24/16 Головуючий у 1-й інст. Замега І. І.
Категорія 39 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Веселківської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Любарського районного суду Житомирської області від 18 січня 2016 року,

встановила:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку терміном до 1 місяця після набрання чинності рішення суду для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 14.03.2013р. у с. Михайлівка Любарського району.

Ухвалою судді Любарського районного суду Житомирської області від 18 січня 2016 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати. Зазначає, що не зверталась із питанням про прийняття спадщини, оскільки їй було відомо про існування заповіту на імя дочки.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою судді Любарського районного суду від 06 січня 2016 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме, позивачем не подано доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Ухвалою судді від 18 січня 2016р. позовну заяву визнано неподаною і повернуто з підстав невиконання вимог ухвали від 06 січня 2016р. про залишення позову без руху.

Проте з висновками судді, викладеними у оскаржуваній ухвалі, апеляційний суд не може погодитись, виходячи із наступного.

Статтею 119 ЦПК України визначено форму і зміст позовної заяви. Зокрема, п.6 ч.2 цієї норми вказує на необхідність зазначення позивачем доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Суддя першої інстанції визнав позовну заяву неподаною та повернув її з надуманих підстав, оскільки згідно з п.4 ч.6 ст.130 ЦПК якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч.3 вказаної статті, тобто до судового розгляду, суд зясовує, які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні кожною стороною для обгрунтування щодо невизнаних обставин.

Отже, питання щодо подання доказів може бути вирішене під час попереднього розгляду справи.

Тому оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки суддя порушив питання обговорення та оцінки доказів на стадії прийняття позовної заяви, що є неприпустимим.

Суду слід зясувати коло спадкоємців та притягнути їх до участі у справі.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,311-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Любарського районного суду Житомирської області від 18 січня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: