Провадження № 2/761/7964/2016
У Х В А Л А

03 жовтня 2016 року Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Малинников О.Ф. розглянувши питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Однак позовна заява подана без додержання вимог, передбачених ст. 119 ЦПК України.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає відповідачем Філія -Головне управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», однак відділення, філії, представництва та управління не можуть бути стороною у справі, так як не є юридичними особами та не мають цивільно-процесуальної правоздатності.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ передбачена ст.15 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Тому суд зобов'язаний встановити наявність правовідносин сторін, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Разом з тим в прохальній частині позовної заяви позивач просить визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати вчинити певні дії.

Заявлені позивачем позовні вимоги сформульовані в прохальній частині не конкретно, що унеможливлює визначити юрисдикцію спору та ухвалити повне, ясне, чітке рішення по суті заявлених вимог.

Формулювання позивачем у такий спосіб вимог, не зазначає конкретних вимог позивача та не зможе бути реалізовано в майбутньому, в якості виконання рішення суду (примусового) та захистити права та інтереси позивача, оскільки ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту цивільних прав, який обрав позивач. Враховуючи Постанову ВСУ від 12.06.2013 р. (6-32цс), суд зазначає, що вибір способу захисту і відповідно формулювання позовних вимог повинно здійснюватися з врахуванням правила ефективності (на вибір позивача), проте одночасно з врахуванням суті спору.

Тобто встановлено з позову, що викладені позивачем, позовні вимоги є неточними та не в повній мірі конкретизованими (з урахуванням прохальної частини, на підставі якої ухвалюється резолютивна частина рішення, яка в майбутньому має слугувати захистом прав та інтересів позивача), це позбавляє суд можливості визначити фактичний предмет спору та дійти належного висновку щодо правильності захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та застосування відповідної норми права щодо заявленого предмету спору.

Також позивачу необхідно уточнити адресу місцезнаходження відповідача та його повну назву, відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки Публічне акціонерне товариство «Ощадбанк», за вказаним позивачем кодом , в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутнє та не є юридичною особою.

Вимоги позивача останнім не обгрунтовані, оскільки позивачем не надано доказів того, що він звертався до відповідача із заявою про незгоду з транзакцією та проханням повернути йому гроші, а тому суд позбавлений можливості встановити чим саме та які саме права позивача порушені відповідачем.

Оскільки позовна заява подана з порушеннями ст. 119 ЦПК України, про які зазначено в ухвалі, позовна заява має бути залишена без руху відповідно до ст.ст.119,121 цього Кодексу з наданням заявникові строку для усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. 119, ч. 1 ст.121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Філії -Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання копії ухвали та попередити що у разі невиконання ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною.

Суддя : О.Ф. Малинников