справа № 243/5901/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
15 листопада 2016 року м. Слов'янськ
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Кузнецов Р.В.
при секретарі Малиновській І.Ю.
за участю прокурора Кукло Д.С.
представника позивача ОСОБА_1
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Слов'янську цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Слов?янської міської ради, в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_6, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області», про позбавлення батьківських прав,
22 липня 2016 року Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради звернувся до суду із позовом в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську» про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно її малолітніх дітей у зв'язку з її ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей.
Представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності № 29/01-2298 від 28.09.2016 р. у судовому засіданні зазначила, що відповідачка ОСОБА_6 є матір?ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідачка разом з дітьми зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачка не працює, єдиним джерелом доходу сім'ї є державна допомога (приблизно 600 грн. на місяць), за місцем мешкання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя. Матір'ю не створено належних умов для виховання та розвитку дітей, у кімнаті антисанітарні умови, брудно, розкидане сміття, відсутня постільна білизна. Під час обстеження житлово-побутових умов сім'ї комісією виявлено відсутність дитячих іграшок, книжок та навіть натільної білизни у дітей. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відвідують дошкільних навчальних закладів, а ОСОБА_5 навчається у 1-Б класі Миколаївської ЗОШ № 3, проте часто не відвідує заняття, як через хворобу, так і без поважної причини, внаслідок чого він відстає від навчальної програми. ОСОБА_5 до школи частіше приводять знайомі матері, забирають зі школи її подруги. Дитина багато часу проводить на вулиці без догляду дорослих, в результаті чого часто хворіє. ОСОБА_5 на даний час проживає з тіткою ОСОБА_8, яка є сестрою відповідачки. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 18 лютого 2016 року знаходяться КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов'янську Донецької області» за рішенням служби у справах дітей. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потрапили до закладу в занедбаному стані, завошивлені, а також хворіли на мікроспорію волосяної частини голови, через що тривалий час перебували на стаціонарному лікуванні у дитячій лікарні м.Слов'янська.
Посилаючись на системне невиконання своїх батьківських обов'язків ОСОБА_6 стосовно її малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представник Органу опіки та піклування у судовому засіданні просила позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно її малолітніх дітей.
Відповідач ОСОБА_6 була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання нею судової кореспонденції /а.с.37/, проте у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання від неї не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем ОСОБА_6 недобросовісно здійснюються її процесуальні права, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Представник Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» - ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності № 461 від 03.08.2016 р., у судовому засіданні погодилася із позовними вимогами, надала пояснення, якими підтвердила обставини поміщення дітей до закладу та перебування їх там до теперішнього часу. Додатково зазначила, що за весь час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у закладі (з 18 лютого 2016 року) мати дітей ОСОБА_6 жодного разу їх не навідала, а також не поцікавилася станом їх здоров'я навіть у телефонному режимі.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_6 є її сестрою, вона не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки зловживає алкогольними напоями за дітьми не доглядає, у хаті завжди брудно, їжу для дітей не готує, веде аморальний спосіб життя.
Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив наступне.
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, є матір?ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.9/, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.8/, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.7/.
Відповідно до копії актового записів про народження № 97 від 09 вересня 2008 р., батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_9, державна реєстрація проведена на підставі ст.126 СК України, тобто за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою /а.с.10/.
Відповідно до копії актових записів про народження № 127 від 08 грудня 2010 р. та № 136 від 12 листопада 2009 р. батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_10, державна реєстрація проведена на підставі ч.1 ст.135 СК України, тобто запис про батька дитини записаний за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові дитини записуються за її вказівкою /а.с.11-12/.
№ 897 від 24.09.2013 р., № 883 від 10.10.2006 р., № 211 від 21.03.2001 р., № 404 від 07.05.2008 р. батьком дітей є ОСОБА_11, державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України /а.с.12-16/, відповідно до положення якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Як вбачається з психолого-педагогічних характеристик дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, наданих 07.07.2016 р. Комунальним закладом «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» ОСОБА_3 прибув до закладу разом із сестрою ОСОБА_4 18 лютого 2016 року за рішенням служби у справах дітей, оскільки потребували комплексної соціально-психологічної допомоги. До закладу поступили з діагнозом мікроспорія волосистої частини голови, внаслідок чого були направлені до дитячої міської лікарні. За весь період мати дітей не відвідувала, станом здоров'я не цікавилася. ОСОБА_3 успішно пройшов період адаптації в центрі, але потребує підвищеної уваги з боку дорослих, оскільки пізнавальна сфера слабо розвинута, словарний запас не відповідає віку, а також виявлено недостатній рівень процесів узагальнення та абстрагування. В той же час критику та зауваження вихователів сприймає адекватно, активний, товариський, життєрадісний. ОСОБА_4 за час перебування у центрі навчилася навичкам особистої гігієни, у дитини формується комунікативна сфера, вона бере до уваги вказівки дорослих, але її словарний запас не відповідає нормі, вона погано орієнтується у просторі, загальна усвідомленість про навколишній світ на низькому рівні. Може бути примхливою, у випадку конфлікту з однолітками замикається в собі, але любить малювати, проводити час на свіжому повітрі /а.с.21,22/.
Окрім того, позивачем на підтвердження доводів позовної заяви та фактичних обставин справи надані суду виписні епікризи з історії хвороб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з КЛПУ «Міська дитяча лікарня м.Слов'янськ», з яких вбачається, що ОСОБА_4 перебувала на лікуванні в інфекційному відділенні з 19 лютого 2016 року до 25 квітня 2014 року, а ОСОБА_3 перебував на лікуванні в інфекційному відділенні з 19 лютого 2016 року до 12 травня 2014 року, з діагнозом мікроспорія волосяної частини голови /а.с.19-20/. Наведені обставини підтверджують факт ухилення відповідачки ОСОБА_6 від виконання батьківських обов'язків стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме не забезпечення належного медичного догляду та лікування дітей. Внаслідок таких дій відповідачки діти протягом 2-3 місяців перебували на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні лікарні.
Відповідно до інформації директора Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 № 16 від 14.01.2016 р., ОСОБА_5 навчається в 1-Б класі. Його матір постійної роботи не має, але отримує державну допомогу у розмірі близько 600 грн. на місяць, яка і складає бюджет родини. ОСОБА_5 до школи часто приводять знайомі матері, а забирають подруги. Мати пояснює це тим, що вона заробляє гроші.Через часті пропуски занять ОСОБА_5 відстає від навчальної програми, має проблеми у спілкуванні з однолітками, швидко втомлюється. Адміністрація школи тричі запрошувала ОСОБА_6 для проведення бесіди щодо відповідальності батьків за виховання власних дітей, ОСОБА_6 у свою чергу обіцяла, що буде докладати максимальних зусиль до належного виховання дітей. Окрім того, активну участь в цієй ситуації брав інспектор поліції ОСОБА_13, який неодноразово відвідував родину за місцем проживання, проводив відповідну роз'яснювальну роботу з ОСОБА_6, а також клопотав про надання гуманітарної допомоги родині перед Миколаївською міською радою, про допомогу в аренді нового житла для родини и навіть звертався до СКЕ «Славкомуненерго» з проханням надати ОСОБА_6 можливість працевлаштуватися. ОСОБА_6 обіцяла знайти роботу, зайнятися вихованням дітей, але через два тижні ОСОБА_5 привела до школи ОСОБА_8, яка є рідною тіткою хлопчика, та повідомила, що тепер ОСОБА_5 буде жити у неї, оскільки матір не приділяє належної уваги сину. З її слів дитина захворіла, вона придбала ліки та віддала їх матері дитини ОСОБА_6, проте ОСОБА_6 не займалася лікуванням дитини. З того часу дитина мешкає з ОСОБА_8, дитина здорова та доглянута /а.с.23/.
Згідно з актом обстеження умов проживання дітей за адресою: АДРЕСА_2 (гуртожиток), складеного комісією у складі начальника ССД ОСОБА_14, заст. Начальника СДД ОСОБА_15, головним спеціалістом ССД ОСОБА_16 та інспектором Слов'янського ВП ОСОБА_19. від 18.02.2016 р. за цією адресою проживають ОСОБА_6 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Умови проживання антисанітарні. В кімнаті брудно, вікно та підлога не миються, по кімнаті розкидані брудні речі, різний мотлох, сміття. З меблів у кімнаті лише диван, стіл та стілець, постільна білизна відсутня, їжі немає. Для виховання та розвитку дітей умови не створені. Діти брудні, голодні, занедбані, вдома перебували самі. У дітей була відсутня натільна білизна, а також відсутні іграшки, книжки і т.ін. За результатами обстеження діти влаштовані до ЦСПРД з метою надання комплексної соціально-психологічної допомоги /а.с.24/.
З відомостей КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Слов'янської районної ради Донецької області № 01-11/235 від 30.03.2016 р. вбачається, що ОСОБА_6 несвоєчасно зверталася на прийом до лікаря з приводу огляду дитини віком до трьох років, не з'являлася на повторні огляди з приводу захворювання дитини, не приводила дитину на вакцинацію, не виконувала рекомендації сімейного лікаря стосовно сумісного огляду дитини з лікарями-спеціалістами ІІ рівня, відмовлялася від проведення дитині дообстеження та лікування в умовах дитячого відділення дитячої міської лікарні м.Слов'янськ. Окрім того, при огляді діти були неохайно вдягнені, одяг був брудний, в приміщенні, де мешкала родина, завжди було не прибрано /а.с.17/.
Як вбачається з характеристики № 659 від 24.06.2016 р. на ОСОБА_6, наданої директором КП «Сервіскомуненерго», ОСОБА_6 фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3. За час проживання за цією адресою на ОСОБА_6 неодноразово надходили скарги, вона веде аморальний спосіб життя, водить у кімнату компанії, вона розпивають спиртні напої, порушують режим тиші, чим заважають сусідам. Іншими відомостями КП «Сервіскомуненерго» не володіє /а.с.15/.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.
Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Згідно положень Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.
Положеннями частини 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.
Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази та беручи до уваги пояснення сторін, надані у судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт ухилення ОСОБА_6 від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме суду надані належні та достовірні докази щодо того, що відповідачка не забезпечує належний медичний догляд та лікування дітям, що підтверджується перебуванням дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом тривалого часу на стаціонарному лікуванні після поміщення до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов'янську Донецької області» та відомостями КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Слов'янської районної ради, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчання ОСОБА_5 у школі, що підтверджується невідвідуванням занять ОСОБА_5 без поважних причин, а також та обставина, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 словарний запас не відповідає віку, рівень обізнаності про навколишній світ низький, не займається підготовкою дітей до самостійного життя, про що свідчить та обставина, що ОСОБА_4 лише у віці 5 років навчили навичкам особистой гігієни лише у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов'янську Донецької області». Окрім того, вона не забезпечує належного харчування дітям, про що свідчить відсутність їжі за місцем мешкання, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, адже відповідно до характеристики за місцем мешкання, веде аморальний спосіб життя. Відповідачем ОСОБА_6 не надано доказів на спростування жодної вищезазначеної обставини.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.
Особливої уваги заслуговує те, що відповідно до письмової інформації КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов'янську Донецької області» з 18 лютого 2016 року по день ухвалення рішення судом ОСОБА_6 жодного разу не навідала своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у закладі, навіть не поцікавилася станом їх здоров'я у телефонному режимі. Аналізуючи зазначену обставину, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачкою ОСОБА_6 своїми батьківськими обов?язками та її небажання змінити своє ставлення до дітей. Таким чином, суд не вбачає підстав для постановлення рішення про відібрання дітей без позбавлення відповідачки батьківських прав.
Відповідно до висновку органа опіки і піклування Слов?янської міської ради, виходячи з інтересів малолітніх дітей, орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно її дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 52-53/.
Прокурор Слов'янської місцевої прокуратури ОСОБА_18 у судовому засіданні погодилась із заявленими позовними вимогами.
Проаналізувавши обставини ухилення ОСОБА_6 від виконання своїх батьківських обов'язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що ОСОБА_5 з січня 2016 року до теперішнього часу проживає з тіткою ОСОБА_8, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 18 лютого 2016 року перебувають у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов'янську Донецької області», враховуючи, що ухилення ОСОБА_6 від виконання батьківських обов'язків має системний і триваючий характер, зважаючи, що відповідачка була неодноразово попереджена про необхідність зміни свого ставлення до виконання батьківських обов'язків, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно її малолітніх дітей.
У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 якимось чином вплине на інтереси дітей, які не отримують від матері необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.
Положенням ст.180 СК України закріплено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положення ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкритизазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
На підставі положення ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України суд вважає необхідним вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дітей. Підстав для звільнення ОСОБА_6 від обов?язку утримувати дітей у розумінні ст. 188 СК України не встановлено.
Вирішуючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків доходу цієї особи. Враховуючи, що відповідачка працездатна, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, суд вважає справедливим стягнути з відповідачки на утримання її дітей аліменти у розмірі 1/2 частини її доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України відповідно до положення ч.3 ст.193 СК України.
Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 відсторонилася від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, без поважних причин не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про її винну поведінку відносно своїх дітей, та необхідність застосування до неї як матері дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Окрім того, суд вважає необхідним також стягнути з відповідача ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з зазначеним позовом до суду, тому на підставі положення ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою складає 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява подається до суду. Таким чином, сума судового збору складає 1378 грн. 00 коп., яка на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_6 на користь держави.
Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 150, 164, 165, 170, 180, 182, 193, 243, 244 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування Слов?янської міської ради, в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_6, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області», про позбавлен-ня батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 у філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», ТВБВ № 10004/0578), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (особовий рахунок № НОМЕР_2 у філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», ТВБВ № 10004/0578,), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (особовий рахунок № НОМЕР_3 у філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», ТВБВ № 10004/0578,) у розмірі 1/2 частки від усіх видів її доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 22 липня 2016 року, до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання дітей за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, в дохід держави судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.(одержувач коштів Слов'янське УК/м. Слов'янськ/ 22030001, розрахунковий рахунок 0075, код платежу - 22030001, ЄДРПОУ банку - 37803368, ЄДРПОУ суду - 26503448 МФО - 834016 Банк ГУДКУ у Донецькій області).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В.Кузнецов