Провадження № 2/520/133/16
04.02.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого-судді Васильків О.В.
при секретарі Дідур Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, суд, -
26.10.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: м. Одеса, 6 лінія, 6 ст. Люстдорфська дорога, 16. При цьому позивач посилається на те, що вона є власником 766/1000 частин житлового будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, 6 лінія, 6 ст. Люстдорфська дорога, 16. Ухвалою суду від 22.09.2011 року по справі № 2-1968/11 визнана мирова угода, якою за відповідачем було визнано право довічного користування частиною спірного будинку. Позивач вказує, що відповідач не є членом її сімї, однак вселив до будинку сторонніх людей без згоди позивача, а з січня 2015 року відповідач взагалі виселився з будинку, не приймає участі в утриманні будинку, у звязку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Вислухавши позивача, її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 є власником 766/1000 частин будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, 6 лінія, 6 ст. Люстдорфська дорога, 16. Іншим співвласником будинку є ОСОБА_4, частка у праві власності якої становить 234/1000. Вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.05.2015 року /а.с. 6-8/.
Згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 13.01.2015 року про порядок користування житловим будинком, який розташований за адресою: м. Одеса, 6 лінія, 6 ст. Люстдорфська дорога, 16, ОСОБА_1 належить 766/1000 частин будинку, та у фактичному користуванні знаходиться: у житловому будинку літ. «А»: 1-1 кухня 8,4 кв.м.; 1-6 житлова 21,1 кв.м.; загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м. Самочинно збудовано: 1-9 сан.вузол 2,4 кв.м. у користуванні ОСОБА_1 /а.с. 13/.
Судом досліджено технічний паспорт від 22.01.2015 року на будинок, який розташований за адресою: м. Одеса, 6 лінія, 6 ст. Люстдорфська дорога, 16 /а.с. 9-12/ та домову книгу /а.с. 14-19/.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.09.2011 року по справі № 2-1968/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнано мирову угоду сторін, якою ОСОБА_1 за власним бажанням визнає за ОСОБА_2 право довічного користування частиною будинку № 16 по вул. 6 лінія, 6 ст. Люстдорфська дорог в м. Одесі, яка має окремий вихід у вигляді житлової кімнати площею 21,1 кв.м. та прилеглої до неї кухні 8,4 кв.м. Ухвала набрала чинності 28.09.2011 року /а.с. 49/.
У ході розгляду справи позивач та її представник вказали, що відповідач по справі маючи право довічного користування частиною будинку вселив до вказаного будинку сторонніх осіб, які проживали у будинку без згоди позивача. Позивач систематично зверталася до правоохоронних органів із відповідними заявами, на підтвердження чого судом досліджено листування позивача із правоохоронними органами /а.с. 20-31, 52-55/.
Сторона позивача у ході розгляду справи також стверджувала, що з вини відповідача у спірному будинку виник пожар, в результаті якого були значно погіршений стан будинку, усі витрати щодо відновлення будинку понесла сторона позивача. На підтвердження чого, позивачем надано суду письмові докази, а саме: акт № 1 від 22.12.2013 року, з якого слідує, що внаслідок огляду житлового будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, 6 лінія, 6 ст. Люстдорфська дорога, 16, комісія вважає, що в даному стані в частині будинку, що належить ОСОБА_1, умови для проживання незадовільні /а.с. 32-38/; акт № 2 від 01.07.2015 року після ремонту даху та вікон /ас. 38-40/; розрахунок витрат на ремонт /а.с. 40/, заявка-погодження № 237 на виготовлення металопластикових віконних та дверних конструкцій від 28.10.2014 року /а.с. 41/, рахунок-фактура від 02.12.2014 року /а.с. 42/, накладна від 01.12.2014 року /а.с. 43-44/, квитанції про сплату комунальних платежів /а.с. 45-48/.
Крім того матеріали справи містять акт від 27.01.2016 року. згідно якого у будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, 6 лінія, 6 ст. Люстдорфська дорога, 16, зареєстрований та проживав ОСОБА_2 внук покійної сестри ОСОБА_1, який без згоди ОСОБА_1 допустив до будинку сімю циган. У будинку постійно були пянки у нічний час. 15.01.2015 року ОСОБА_2 виїхав із будинку, місце перебування невідоме. У будинку відсутні речі та меблі ОСОБА_2
У судовому засіданні 04.02.2016 року за клопотанням сторони позивача були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили обставини, на які посилається позивач. А саме свідки пояснили, що відповідач ОСОБА_2 є внуком покійної сестри позивача, проживав у будинку до 15.01.2015 року разом із сім'єю циган. За період проживання у будинку привів будинок у антисанітарний стан, непридатний для проживання, відновлювати який прийшлось позивачу особисто. Свідки вказали, що з 15.01.2015 року ОСОБА_2 у будинку не проживає, його особисті речі в ньому відсутні, місце його перебування свідкам невідоме, ніби-то відповідач утворив сім'ю та проживає за адресою жінки.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є внуком покійної сестри позивача ОСОБА_1, який з 15.01.2015 року, тобто понад рік, не проживає у житловому будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, 6 лінія, 6 ст. Люстдорфська дорога, 16, та не користується ним без поважних причин.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 10, 30, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком № 16 по вул. 6 ст. Люстдорфської дороги, 6 Лінія, у м. Одесі.
Вказане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою: м. Одеса, вул. 6 ст. Люстдорфська дорога, 6 Лінія, буд. № 16.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Васильків О. В.