ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі: секретаря Соловей Ж.В., скаржника ОСОБА_1, державного виконавця Маліцької М.А., боржника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із скаргою на постанову старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.05.2016 року при примусовому виконанні виконавчого Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2015 року №381/90/15-ц, посилаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, а у діях старшого державного виконавця вбачається порушення ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Державний виконавець Маліцька М.А. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, та пояснила, що у звязку з відсутністю у виконавчому документі зобовязальних заходів примусового виконання рішення в частині витребування земельної ділянки, яка розташована на території Фастівського району Київської області з незаконного володіння ОСОБА_2, а в іншій частині зобовязання сторони виконавчого провадження проживають на території міста Києва, що є непідвідомчістю виконання рішення відділом ДВС Фастівського МРУЮ, тому у відкритті виконавчого провадження відмовлено обгрунтовано.

Зацікавлена особа ОСОБА_2, яка є боржником у спірному виконавчому провадженні, підтримала позицію державного виконавця.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Судом встановлено, що 15 жовтня 2015 року Фастівським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 2/381/168/15 про витребування земельної ділянки, де боржником виступає ОСОБА_2, стягувачем ОСОБА_1

Як встановлено під час розгляду справи та не заперечується сторонами, спірна земельна ділянка №18 площею 0,1 га. знаходиться на території Фастівського району Київської області

10.05.2016 року ОСОБА_1 подав до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби заяву про примусове виконання судового рішення.

Старшим державним виконавцем Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 12.05.2016 року винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження. Правовою підставою визначені положення п.4 ч.1 ст.26 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, державний виконавець посилається на те, що у виконавчому документі відсутні заходи примусового виконання рішення в частині витребувати земельну ділянку, яка розташована на території Фастівського району Київської області з незаконного володіння ОСОБА_2, в іншій частині зобовязання сторони виконавчого провадження проживають на території міста Києва, що являється непідвідомчістю виконання рішення ДВС Фастівського МРУЮ.

Суд вважає таке рішення Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України , судові рішення , що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках , встановлених міжнародними договорами ,згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України ,- і за її межами. Виконання рішення суду завершується процес захисту субєктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, в якій стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника. (ст. 19 Закону).

Положеннями ч. 1 ст. 20 вказаного Закону передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Спори про місце здійснення виконавчих дій між органами державної виконавчої служби не допускаються.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право вибору місця виконання виконавчого документу шляхом предявлення його за місцезнаходженням майна до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

З наведеного виходить, що підстави відмови у відкритті виконавчого провадження, визначені ст. 26 Закону, в даному випадку відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець не зважаючи на деяку специфічність змісту резолютивної частини рішення Апеляційного суду Київської області від 17.09.2015 року, яке підлягало примусовому виконанню, в межах своїх повноважень, передбачених п. 8 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, із заявою про роз'яснення цього судового рішення, або про встановлення чи зміну порядку і способу його виконання не звертався, фактично самоусунувшись від виконання зазначеного рішення.

Таким чином, з наведених правових норм та вивчених документів виконавчого провадження слідує, що постанова від 12.05.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

Що стосується вимог позивача відносно зобовязання відкрити виконавче провадження за заявою скаржника про примусове виконання виконавчого листа, суд вважає за необхідне зазначити, що нормами ЦПК України гарантовано кожній особі право на судовий захист, а відповідно до ст. 8 Конституції України при здійсненні судочинства керується принципом верховенства права.

Однією з основних засад принципу верховенства права є справедливість (рішення Конституційного Суду від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання)»).

Зважаючи на наведене, права позивача (як стягувача) підлягають захисту в тому числі і у спосіб зобовязання відповідача відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Фастівського міськрайонного суду №2/381/168/15 від 15.10.2015 року, оскільки це необхідно для найбільш повного захисту прав скаржника та, на думку суду, тільки скасування оскаржуваної постанови не може гарантувати відкриття відповідачем виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу в майбутньому.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», виходячи зі змісту ст. 248-24 ЦПК у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Таким чином суд вважає справедливим, обґрунтованим та законним зобовязати відповідача відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/381/168/15, виданого Фастівським міськрайонним судом 12.05.2016 року, що в повному обсязі відповідатиме розумінню основних обовязків державного виконавця у межах виконавчого провадження, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Маліцької М.А., Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби щодо прийняття постанови від 12.05.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №51045162).

Скасувати постанову Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 12.05.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №51045162).

Зобовязати Фастівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби відкрити виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа Фастівського міськрайонного суду №2/381/168/15 від 15.10.2015 року.

Повний текст ухвали виготовлений 10 червня 2016 року.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.Ю.Чернишова