АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5348/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
Головуючого судді Пилипчук Н.П.,
суддів: Гуцал Л.В.,Трішкової І.Ю.,
при секретарі: Прологаєвій А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства АКБ «Базис» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства АКБ «Базис» про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.03.2012 р. між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 230/1 у відповідності з якими вкладник зобов'язується передати власні грошові кошти в сумі 900000 грн., а банк - строком на 3 місяці приймає грошові суми вкладів, що надійшли та зобов'язується виплатити вкладникові суму вкладу та проценти в розмірі 16,5 % річних на умовах та в порядку, передбачених цим договором (п. 1.1, 1.2 Договору). У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по вчасному поверненню депозиту, позивач 05.07.2012 р. звернувся з претензією до ПАТ «АКБ «Базис», проте депозит та нараховані проценти добровільно повернуті не були. У звязку із чим, вона звернулася до суду за захистом свої прав, посилаючись на ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 15, 16, 530, 1060 ЦК України, ст. 3, 4 ЦПК України. Просить стягнути з ПАТ «АКБ «Базис» на свою користь заборгованість у загальній сумі 937023 грн.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором строкового банківського вкладу № 230/1 від 27.03.2012 року у загальній сумі 937023 грн., з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» на користь держави стягнуто витрати по сплаті судового збору в сумі 3219 грн.
В апеляційній скарзі ПАТ АКБ «Базис» просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Посилалася на те, що Постановою Правління Національного банку України № 357 від 23 серпня 2012 року було відкликано з 28 серпня 2012 року банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ «АКБ «Базис», у звязку з чим припинено нарахування процентів та економічних санкцій. Звертає увагу, що позивач отримала від Фонду гарантування вкладів 200000 грн., що не враховано судом.
Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 27.03.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 230/1 у відповідності з якими вкладник зобов'язується передати власні грошові кошти в сумі 900000 грн., а банк - строком на 3 місяці приймає грошові суми вкладів, що надійшли та зобов'язується виплатити вкладникові суму вкладу та проценти в розмірі 16,5 % річних на умовах та в порядку, передбачених цим договором (п. 1.1, 1.2 Договору).
Позивач свої обов'язки за вказаним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується відповідною квитанцією № 01 від 27.03.2012 р. про внесення коштів на депозит на загальну суму 900000 грн. (а.с. 4), натомість відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав, допусктив прострочення повернення депозиту.
Згідно до п. 1.1 Договору, банк зобов'язується повернути грошову суму вкладу після закінчення строку вказаного в п. 1.2 Договору і виплачувати відсотки на суму вкладу відповідно до умов Договору.
Як вбачається з п.1.2 Договору, дата повернення депозиту визначена 27.06.2012 р.
У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по вчасному поверненню депозиту, позивач 05.07.2012 р. звернувся з претензією до ПАТ «АКБ «Базис», проте депозит та нараховані проценти добровільно повернуті не були.
Згідно ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором (ст.1060 ЦК України).
Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України №516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Згідно ч.ч.5, 6 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Між тим, з матеріалів справи вбачається, що Постановою Правління Національного банку України від 20.04.2012 року № 168 у ПАТ «АКБ» Базис» була призначена тимчасова адміністрація строком на шість місяців з 23.04.2012 року до 23.10.2012 року та введено повний мораторій на задоволення вимог кредиторів. Протягом дії мораторію забороняється здійснювати будь-які стягнення.
23.08.2012 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора».
У звязку з ініціюванням процедури ліквідації з 28.08.2012 року відповідно до ст. 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора строк виконання всіх грошових зобовязань банку вважається таким, що настав, і припиняється нарахування процентів, неустойки та інших економічних санкцій по всім видах заборгованості.
Таким чином, позивач вимагав від відповідача повернення коштів під час введення тимчасової адміністрації та дії мораторію на задоволення вимог кредиторів (а.с. 5, 6). Крім того стягнення з відповідача заборгованості в період ліквідації банку поза межами процедури встановленої Законом України «Про банки і банківську діяльність» не відповідало вимогам закону. За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Між тим, вирішуючи спір на цей час, апеляційний суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2014 року задоволено позов ТОВ «Інвестор-фонд» до Національного банку України, треті особи ПАТ «АКБ «Базис» про скасування рішення та скасовано постанову Правління Національного банку України від 23.08.2012 року № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ»Базис» (м.Харків).
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року за позовом ТОВ «Інвестор-фонд» до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, треті особи: Реєстраційна служба України, ПАТ «АКБ»Базис» про скасування записів в Єдиному державному реєстрі та зобовязання вчинити певні дії позов задоволено частково та зобовязано Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції внести запис до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого повноваження тимчасового адміністратора банку припинені з 23.10.2012 року.
У позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача суму банківського вкладу та відсотки по 30 липня 2012 року.
- депозитного вкладу в сумі 900 000 грн. (по Договору №230/1 від 27.03.2012р);
Згідно інформації, отриманої від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідачем, 23 жовтня 2012 р. ОСОБА_1 отримала від Фонду відшкодування 200 000 грн. через банк-агент ПАТ «ОСОБА_2 Аваль».
04.09.2012 р. ОСОБА_1 було заявлено вимогу за вх.№3422 від 04.09.2012 р. про визнання кредиторської вимоги до ПАТ «АКБ «БАЗИС», що не підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, в сумі 738 484,38грн.
15.11.2012 р. т.в.о. ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис» було визнано вимоги позивача у сумі 738 484,38 грн. та віднесені до переліку (реєстру) акцептованих вимог за 4 черговістю у сумі 735265,38 грн. та 3219,00 грн. до 7 черговості, про що свідчить повідомлення про акцептування вимог кредитора (а.с. 39).
Той факт, що відповідач змінив назву та на цей час немає ліцензії на здійснення банківської діяльності не спростовують висновків суду про наявність підстав для задоволення позову, оскільки юридична особа, що має забов*язання перед позивачем не ліквідована.
За таких обставин судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити підставою для чого згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 309, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства АКБ «Базис» задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис», на користь ОСОБА_1 737 792 грн. 56 коп. (сімсот тридцять сім тисяч сімсот девяносто дві гривні).
Рішення апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили..

Головуючий

Судді