Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/2034/16 Головуючий у 1 інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/778/3682/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дзярука М.П.,

суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.07.2007 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_3 кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 31.03.2016 року має заборгованість 21727,91 грн., яка складається з наступного:

- 4863,91 грн. - заборгованість за кредитом;

- 11960,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3392,56 грн. - заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 1010,85 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.07.2007 року у розмірі 21727,91 грн. та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення з позовом до суду, про застосування якого заявлено відповідачем.

Однак такий висновок суду першої інстанції є неправильним.

З матеріалів справи вбачається, що згідно укладеного договору від 19.07.2007 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж було здійснено в жовтні 2011 року.

Відповідач своїх зобов»язань не виконав та припинив погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, станом на 31.03.2016р. заборгованість по кредитному договору складає 21 727,91 грн., з яких: 4 863,91 грн. заборгованість за кредитом; 11 960,59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 392,56 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1 010,85 грн. штраф (процентна складова).

П.3.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

У п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

За Умовами і правилами надання банківських послуг, мінімальний обов'язковий платіж - розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті в межах строку дії картки. Прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані держателю платіжної картки і не були повернуті банку в термін, передбачений договором.

Згідно п. 3.1.1 Правил користування платіжною картою, строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при отриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Відповідно до п. 5.4 Правил, строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до ст..256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки, термін дії картки сплинув, останній платіж по кредиту було здійснено в жовтні 2011 року, а позивач звернувся з позовом до суду в квітні 2016 року, тобто з пропуском трирічного строку.

В матеріалах справи міститься заява відповідача, в якій вона просить суд першої інстанції відмовити в задоволені позову, з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Верховним Судом України у постанові від 02.12.2015 року справа №6-249цс15 висловлено правову позицію, яка відповідно до ст..360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом, пеня за процентами та штрафи за прострочку підлягають стягненню з відповідача у межах строків позовної давності (щодо процентів три роки, неустойки один рік).

Враховуючи позовні вимоги позивача, заяву відповідача про застосування строків позовної давності та правову позицію ВСУ (постанова від 02.12.2015 року справа №6-249цс15), яка є обов'язковою для всіх судів України (ст..360-7 ЦПК), колегія суддів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача процентів за користування кредитом, пені та штрафів за прострочку у межах строку позовної давності.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 19.07.2007 року заборгованість по процентам за користування кредитом за останні три роки, а саме з 31.03.2013 року по 31.03.2016 року, становить 5 311, 39 грн., заборгованість по пені за останній рік, а саме з 31.03.2015 року по 31.03.2016 року становить 583,68 грн. та штрафів 1 510,85 грн., а загалом заборгованість становить 7 405,92 грн., яку слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», в іншій частині стягнення боргу слід відмовити, оскільки позивачем пропущено трирічний строк позовної давності на звернення до суду, яку просив застосувати відповідач.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково в розмірі 7 405,92 грн., тому судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги слід стягнути з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 986,21 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що прийняте судом першої інстанції рішення, ухвалено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст..ст.88, 307, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.07.2007 року в розмірі 7 405 грн. (сім тисяч чотириста п»ять) грн. 92 коп., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 986 (дев»ятсот вісімдесят шість) грн. 21 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: