Справа № 343/231/15-ц
Провадження № 22-ц/779/944/2016
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Шемрай Н.Б..

з участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний розподіл будинковолодіння та земельної ділянки за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 29 лютого 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Долинського районного суду від 29 лютого 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний розподіл будинковолодіння та земельної ділянки.

Виділено в натурі ОСОБА_2 приміщення в житловому будинку (літ.«А»): Літ. 1-5-житлову кімнату площею 12,0 кв.м.; Літ. 1-6-житлову кімнату площею 17,9кв.м.; частину господарської будівлі літ. «Е» - 37,6кв.м.

Для приведення у відповідність до будівельних вимог по житлу ОСОБА_2 необхідно виконати прибудову до житлового будинку з влаштуванням веранди, влаштувати автономні інженерні мережі.

Виділено в натурі ОСОБА_3 виділити приміщення в житловому будинку (літ. «А»): літ. 1-1 - веранда площею 5,7 кв.м.; Літ. 1-2 - комора площею 2,1 кв.м.; Літ. 1-3 - комора площею 3,9 кв.м.; Літ. 1-4 - ванна площею 3,0 кв.м.; Літ. 1-7 - житлова кімната площею 15,9 кв.м.; Літ. 1-8 - житлова кімната площею 17,4 кв.м., Літ. 1-9 - житлова кімната площею 23,4 кв.м; Літ. 1-10-комора площею 13,4 кв.м; літня кухня літ. «Б», сарай літ. «Б1-БЗ»; вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г», гараж з підвалом літ. «Д», частину шопи літ. «Е», ворота №1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за відхилення від частки 20142,00 грн. Огорожу залишено у спільному користуванні.

ОСОБА_2 виділено земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 2,01 м.; 4,25 м.; 24,33 м.; 11,96 м.; 30,36 м.; 6,76 м.; 2,20м.; по господарській будівлі (шопа літ. Е); 6,54 м.; 3,66 м; 0,80 м; 1,22м; 3,65м. - площею 0,0250 га.

ОСОБА_3 виділено земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 8,52 м.; по господарських спорудах; 10,92 м.; 3,74 м.; 4,94 м.; 1,38м; 16,79м; 1,73м; 2,01м; 3,65 м; 1,22 м; 0,80 м; 3,66 м; 6,54 м; 2,20м; по межі: 22,18м; 3,66 м; 18,56 м; 5,05 м; 7,02 м; - площею 0,0750 га.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 789,90 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 3344,10 гривень судового збору.

Апелянт на дане рішення подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що воно є незаконним, безпідставним, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи та постановлено з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Не погоджується також з доводами щодо виділення господарської споруди (шопи) Е, і зазначає, що такий поділ є невірним і не відповідає вимогам закону, оскільки згідно діючого законодавства після реального розподілу між співвласниками, реальні власники користуються окремими житловими, господарськими спорудами, що не можуть залишатися у спільному користуванні.

Апелянт вважає, що господарську споруду Е можна було виділити одному із співвласників.

Щодо реального розподілу земельних ділянок, то відповідачу ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка, яка прилягає до частини будинку, яку суд розподілив та виділив ОСОБА_2, що теж є не вірним, оскільки вона позбавлена будь-якого заїзду до належної їй частини будинку, згідно розподілу, та позбавлена можливості його обслуговувати, а також земельна ділянка для обслуговування будинку територіально відірвана від її частки в житловому будинку.

Щодо прибудови веранди, то вона не може бути добудована, оскільки буде будуватися на земельній ділянці, яку суд розподілив відповідачу.

Також апелянтка зазначає, що позбавлена будь-якого заходу та заїзду до виділеної їй частини у будинку, оскільки немає ніякого виходу і виїзду до дороги.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині реального розподілу житлового будинку, господарських споруд скасувати та постановити нове, яким провести реальний розподіл житлового будинку по АДРЕСА_1, виділивши їй у власність кімнати 1-8 площею 17.4 кв.м. 1-7 площею 15.9 кв.м. з можливістю влаштування окремої ізольованої квартири з проектами необхідних добудов і схем інженерних комунікацій.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про реальний поділ спірного будинковолодіння та земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з проведеного будівельно-технічним експертом поділу, відповідно до висновку якого виділено позивачці у натурі житлові приміщення в житловому будинку під літ. 1-5 площею 12 кв.м. та під літ. 1-6 площею 17.9 кв.м. і частину господарської будівлі під літ. «Е» площею 37.6 кв.м.

При цьому суд зазначив, що для приведення до будівельних вимог по житлу позивачці необхідно виконати прибудову до житлового будинку з влаштуванням веранди і влаштувати автономні інженерні мережі.

Колегія суддів вважає, що до такого висновку суд першої інстанції прийшов без належного дослідження зібраних у справі доказів та з порушенням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2014 року за ОСОБА_2 право власності на ? частину спадкового майна - житлового будинку з господарськими спорудами на АДРЕСА_1 та визнано право власності на ? частину земельної ділянки площею 0.10 га, призначену для обслуговування даного будинковолодіння.

За відповідачем ОСОБА_3, який є рідним братом позивачки, визнано право власності на решту будинку та земельної ділянки для обслуговування цього будинку.

Позивачка просила в позові згідно ст.. 364 ЦК України провести реальний розподіл житлового будинку в натурі між власниками і встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою у відповідності до часток у житловому будинку.

Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина дуга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Між сторонами виник спір щодо виділу спадкового майна в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За приписами ч. 1 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу).

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

З огляду на вказане колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції на вказане вище уваги не звернув та не врахував, що ані позивач, ані відповідач у справі свідоцтва про право на спадщину не отримали та у встановленому законом порядку не зареєстрували право власності на спадкове майно, а відтак не набули права власності на спадщину та не набули правового статусу співвласників спадкового майна, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку щодо вирішення питання про поділ спірного житлового будинку в натурі.

Крім того, поділивши спірний житловий будинок в натурі на підставі експертного висновку додаткової будівельно-технічної експертизи від 09 лютого 2016 року № 0024/02/2016, суд не звернув уваги на те, що у відокремленій частині будинку, яка передана позивачці у справі слід для приведення до будівельних вимог по житлу необхідно виконати прибудову до житлового будинку з влаштуванням веранди і влаштувати автономні інженерні мережі.

Відповідно до вимог ст.. 152 Житлового кодексу України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні

системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Дані роботи згідно експертного висновку не можуть бути виконані без відповідних документів, що дають право на їх виконання, оскільки передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування. Сторони таких документів та доказів суду не надали.

Крім того, у відокремленій частині будинку, переданій відповідачу - відсутня кухня, що суперечить п. п. 2.21, 2.22 ДБН «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005» та Постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», оскільки сторонам у справі передано у власність приміщення, які не є квартирою в розумінні ст. 382 ЦК України.

Оскільки передчасним є позовні вимоги про реальний поділ будинку між сторонами, то і не може бути поділена відповідно до часток у будинку і земельна ділянка, призначена для обслуговування відповідних часток сторін у цьому будинку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення без додержанням норм матеріального та процесуального права, тому воно не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з постановленням у даній справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від 29 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний розподіл будинковолодіння та земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький

Л.В. Ясеновенко