АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 200 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 квітня 2017 року, проте в порушення умов договорів свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. В забезпечення вимог за кредитним договором №33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року, з відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки від 05 квітня 2007 року та з ПАТ «Акцент Банк» № 167 від 20 жовтня 2010 року, у звязку з чим позивач вважає їх солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за вказаним кредитним договором, станом на 18 квітня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 325 480,86 дол. США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 166 608,31 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 111498,39 дол. США та пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 47374,16 дол. США.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10000,00 грн.; з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 2591568,51 грн.; з ОСОБА_2 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів отримання та сплати ОСОБА_2 будь-яких коштів.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 200000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 квітня 2017 року.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 18 липня 2013 року становить 325480,86 дол. США та складається з наступного: заборгованість за кредитом 166608,31 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 111498,39 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 47374,16 дол. США.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобовязання виконав та надав відповідачу кошти за кредитним договором, що підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями кредитного договору № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 (а.с. 9), договору про видачу траншу №1-33МФ/2007 від 06 квітня 2007 року і додатком №1 до нього, а саме графіком погашення кредиту, процентів і винагород (а.с. 12, 13) та розрахунком заборгованості (а.с. 4).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Оскільки відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором належним чином, у звязку з чим станом на 18 липня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 325480,86 доларів США, що еквівалентно сумі 2600592,08 грн. за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ, то вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, колегія суддів приходить до висновку про відсутність спільної поруки, так як договори поруки були укладені з кожним відповідачем окремо та пропуском строку терміном в 6 місяців для предявлення вимоги до поручителя від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруки, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто, зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобовязання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст 554 ЦК України) та лише у випадку укладання одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Також, слід зазначити, що нормами чинного законодавства не заборонено укладення кількох договорів поруки на виконання того самого зобовязання, проте, в такому випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю.

Із матеріалів справи вбачається, що зобовязання позичальника за кредитним договором № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року були забезпечені шляхом укладання між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 договорів поруки від 05 квітня 2007 року, з кожним окремо, а тому вимога щодо стягнення з поручителів у солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована не може бути і поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки з усіма співвідповідачами.

Крім того, слід звернути увагу, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право предявити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту починаючи з моменту виникнення заборгованості ОСОБА_3 перед позивачем, а саме з 17 березня 2009 року, протягом наступних шести місяців.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Однак, таку вимогу до поручителів ПАТ КБ «ПриватБанк» предявив лише 30 липня 2013 року, тобто після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості.

Щодо позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», слід зазначити, що відповідно до ст. 16 ЦПК України, не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ у справі №6-1737цс15 від 18 листопада 2015 року.

У звязку з чим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк».

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального та матеріального права цілком обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором ЗЗМФ/2007 від 05 квітня 2007 року у розмірі 325480,86 доларів США, що еквівалентно сумі 2600592,08 грн. за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 18 липня 2013 року, та яка складається з наступного:

- 166608,31 доларів США, що еквівалентно сумі 1331200,40 грн. заборгованість за кредитом;

- 111498,39 доларів США, що еквівалентно сумі 890872,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 378519,54 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 3441,00 грн. за подання позовної заяви та судові витрати у розмірі 3785,10 грн. за подання апеляційної скарги.

В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості відмовити.

Провадження по справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_5