АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3099/16 Головуючий 1 інст. - Вергун І.В.
Справа № 623/385/16-ц
Категорія: майнові Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Кірсанової Л.І.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського відділу поліції головного управління Національної поліції в Харківській області про витребування майна з чужого незаконного володіння,

у с т а н о в и л а:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Ізюмського відділу поліції головного управління Національної поліції в Харківській області про витребування майна з чужого незаконного володіння.

На обґрунтування позивач вказала, що вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 квітня 2012 року було засуджено: ОСОБА_2 - за частиною 3 статті 185 КК України, ОСОБА_3 - за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 309, частиною 2 статті 309 КК України, ОСОБА_4 - за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 КК України. Постановою Ізюмського МВ УМВС України в Харківській області від 26 березня 2012 року кримінальне провадження відносно її сина ОСОБА_5 було закрито у зв'язку зі смертю.

На стадії досудового розслідування в її гаражі, що розташований по АДРЕСА_1 оперуповноваженим Ізюмського МВ УМВС України в Харківської області ОСОБА_6 був проведений обшук та вилучено належне їй на праві власності наступне майно: електродріль в пластиковому корпусі (ИЄ 1031) вартістю 700 грн. 00 коп.; електродвигун з редуктором (ТИП ЛИР 50 В 4 № 3) вартістю 5 600 грн. 00 коп.; генератор (Г 306) сірого кольору вартістю 350 грн. 00 коп.; автомобільний карбюратор вартістю 600 грн. 00 коп.; електрорезак в пластиковому корпусі чорного кольору вартістю 700 грн. 00 коп.; чотири дерев'яні бруси довжиною 5 м., товщиною 6 м., вартістю 680 грн. 00 коп.; чотири упаковки пластику білого кольору (18 штук в кожній упаковці) вартістю 5 500 грн. 00 коп.; три труби діаметром 4 см. сірого кольору вартістю 240 грн. 00 коп.; сім труб довжиною 5 м. вартістю 560 грн. 00 коп.; 23 нержавіючі труби довжиною 5 м. вартістю 3 500 грн. 00 коп. (в акті опису зазначено «труби оцинковані»).

Крім того в протоколі обшуку не було зазначено, однак було вилучено наступне майно: бензопила «Дружба» вартістю 500 грн. 00 коп.; дві труби для опалення довжиною по 6 м. вартістю 500 грн. 00 коп.; електродриль вартістю 400 грн. 00 коп.; магнітофон вартістю 1 700 грн. 00 коп.; дві углошліфовальні машини (болгарки) вартістю по 750 грн. 00 коп. кожна.

Посилаючись на те, що у вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 квітня 2012 року зазначене майно не вказано як речовий доказ, просила зобов'язати Ізюмський відділ поліції головного управління Національної поліції в Харківській області повернути їй це майно, а у випадку неможливості його передати їй - відшкодувати його вартість в розмірі 22 630 грн. 00 коп.

Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року у відкритті провадження у справі відмовлено з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції. Зокрема зазначає, що вказане майно не було визнано речовим доказом по кримінальній справі та постанова про його опис і арешт не ухвалювалась.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 квітня 2012 року було засуджено: ОСОБА_2 - за частиною 3 статті 185 КК України, ОСОБА_3 - за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 309, частиною 2 статті 309 КК України, ОСОБА_4 - за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 КК України. Постановою Ізюмського МВ УМВС України в Харківській області від 26 березня 2012 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 - сина позивача закрито у зв'язку зі смертю.

На стадії досудового розслідування в гаражі ОСОБА_1, що розташований по АДРЕСА_1 оперуповноваженим Ізюмського МВ УМВС України в Харківської області ОСОБА_6 був проведений обшук та складено акт опису й арешту майна.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила зобов'язати відповідача повернути їй майно, частина якого не була включена до акту опису й арешту майна, а у випадку неможливості його передати їй - відшкодувати вартість цього майна в розмірі 22 630 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в пункті 4 постанови від 27 серпня 1976 року № 6 (в редакції від 30 червня 1978 року № 5) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису».

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13.

Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (частина 1 статті 360-7 ЦПК України).

Позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, а зводяться до того, що спірне майно, що належить їй на праві власності, в силу вимог кримінального законодавства не підлягає конфіскації.

З огляду на це, ухвала судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року є законною, підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірне майно не було визнано речовим доказом по кримінальній справі та постанова про його опис і арешт не ухвалювалась, не можуть бути прийняті до уваги. Акт опису й арешту майна було складено в порядку кримінального судочинства.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Ухвалу судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

Л.І.Кірсанова