У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення вартості майна, що перебуває у чужому незаконному володінні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 3 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси 18 вересня 2014 року виселено ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1. Зазначає, що вказана квартира отримана позивачем у розстрочку, її виплату здійснював із заробітної плати без будь-яких документів та фінансової звітності. Зазначена квартира знаходилась в неналежному стані і позивач з дозволу відповідача почав виконувати будівельно-ремонтні роботи щодо облаштування квартири, а саме: облицював плиткою санвузол, встановив ванну та унітаз, вхідні двері, та пластикові склопакети. У грудні 2014 року ОСОБА_4 виселився із зазначеної квартири, державним виконавцем складено акт опису майна, яке належить позивачу і передано відповідачу на відповідальне зберігання. ОСОБА_4 звертався до ОСОБА_5 щодо повернення його майна, але відповідач на телефонні дзвінки не відповідає та уникає будь-якої розмови.

З огляду на викладені обставини, просив позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_5 18 124 грн 45 коп. вартості майна, що перебуває у чужому незаконному володінні.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 3 березня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Судами установлено, що ОСОБА_5 на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2014 року, набула право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, а надалі за договором дарування від 21 травня 2014 року стала власником іншої Ѕ частини квартири. Таким чином, відповідачка стала власником спірної квартири у 2014 році, при цьому, позивач зазначає, що ванна, унітаз, вхідні двері, пластикові склопакети ними були придбані та встановлені протягом 2008-2010 років, про що свідчать квитанції та платіжні чеки.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, на яку позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикаційний позов подається за відсутності договірних відносин між сторонами, має бути наявною річ, ця річ має бути індивідуально визначеною, має знаходитися саме у відповідача, а не іншої особи. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, правильним є висновок про відсутність підстав для задоволення віндикаційного позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 3 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П.Штелик