РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Саландяк О.Я.

секретаря Райчук Б.А.,

за участі позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Жмеринської міської ради Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що 02.03.1999 р. бюро по приватизації при Жмеринській дистанції цивільних споруд видало свідоцтво №61 про право власності на житло, згідно якого квартира, що в АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в рівних частках по 1/3. 25.02.2002 р. ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 1/3 часку вказаної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_5 р. ОСОБА_4 помер. 01.04.2005 р. Жмеринської міською державною нотконторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 його дружині ОСОБА_5 на 1/3 частку квартири по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_6 р. ОСОБА_5 померла. При отриманні паспорту позивачем ОСОБА_2 при отриманні паспорту працівниками паспортного столу було допущено описку, оскільки російську букву «и» вони не переклали українською та вказали її в паспорті як українську «и». Позивачі є рідними братом та сестрою і є дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Через такі розбіжності у прізвищі позивача ОСОБА_2 є необхідність у встановленні факту родинних відносин. Крім того, 28.03.2016 р. позивачі звернулися до Жмеринської міської державної нотконтори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спірної квартири після смерті їх матері ОСОБА_5, але отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність державної реєстрації права власності за спадкодавцем ОСОБА_5 За життя ОСОБА_5 отримала лише свідоцтво про право на спадщину за законом, однак не переоформила правовстановлюючі документи на 1/3 частку квартири. Заповіт ОСОБА_5 не залишила, інших спадкоємців, окрім них немає. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з права власності на 1/3 частку квартири по АДРЕСА_1 Вінницької області, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2005 р. та зареєстроване в реєстрі №2-598. Дану спадщину вона прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 Вони не можуть оформити своє право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спірне майно. Спірне нерухоме майно має самочинно зведені приміщення, а саме: коридор 1-3, туалет 1-4, ванна 1-5. На підставі викладеного просять визнати за ними право власності на 1/6 частку квартири за кожним без врахування самочинно зведених приміщень в порядку спадкування, що належала їх матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2005 р. (а.с. 35-37, 57)

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали за викладених в позовній заяві обставин, просять його задовольнити. Додатково та на запитання позивач ОСОБА_1 пояснила, що позивач ОСОБА_2 - її рідний брат., у них спільні батьки. Брат проживав із ними однією сім»єю до 1982 року, потім навчався та залишився проживати в м. Києві, де у нього сім»я. ОСОБА_2 з 1982 року постійно в м.Жмеринка не проживав, приїздив на св»ята та провідував батьків. Не брав участі у ремонті та добудовах у будинку. Пояснила, що ОСОБА_3 - її рідний син, який постійно проживає із сім»єю у спадковому будинку. При видачі житла вважалось, що будинок складається із кількох кімнат, однак на даний час квартира №1 займає повністю весь будинок по АДРЕСА_1. За життя батько хворів, самостійно себе доглядати не міг, тому всі витрати по догляду та похованню батьків здійснено за її рахунок. Після смерті матері заповіту не залишилось, вони із братом звернулись із заявами про прийняття спадщини, вважає їх частки рівними. Просила при визнанні права власності не враховувати самочинну добудову, яка була здійснена вимушено через обладнання будинку природнім газом, а також сарай Б та гараж В, які побудовані у 2004 році нею та її сином, та на них позивач ОСОБА_6 не може претендувати. Вважає вказані прибудови власністю ОСОБА_3, який їх побудував, а тому просила при поділі спадкового майна не враховувати. Просила в разі задоволення позову судові витрати із відповідача - Жмеринської міської ради не стягувати.

Позивач ОСОБА_2 позов підтримав, додатково та на запитання пояснив, що позивачка ОСОБА_1 - його рідна сестра, у них у свідоцтвах про народження батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_4. При отриманні ним паспорту його прізвище було перекладене як ОСОБА_2, а тому у них виникла розбіжність у прізвищах. Позивач проживав із батьками до 1971 року, потім до 1973 року служив у збройних силах, далі навчався, одружився та проживав в м.Київ. Приїздив до батьків, зупинявся у батьківському домі. Після смерті матері подав заяву про прийняття спадщини як спадкоємець по закону, про наявність заповіту йому не відомо. Він претендує на 1/6 частки батьківського спадку, на прибудови, що здійснені ОСОБА_3 не претендує, тому просив византи правво власності на частку квартири. Просив в разі задоволення позову судові витрати із відповідача - Жмеринської міської ради не стягувати.

Третя особа ОСОБА_3 не заперечив щодо задоволення позову. Суду пояснив, що він є співвласником 2/3 частки спадкової квартири та проживає у ній разом із всоєю родиною. Позивачка - його мати проживає окремо, а позивач - рідний дядько, якого він пам»ятає з дитинства. Добудови, а саме сарай Б та гараж В здійснені ним у 2004 році, а тому не можуть бути об»єктом спадкування, також він претендує на самочинну прибудову а». Він підтримує квартиру в житловому стані, здійснює ремонт. Йому роз»яснено та зрозуміло відповідальність щодо стану нерухомого майна, також роз»яснено та зрозуміло право оформлювати надвірні споруди на власне ім»я, у встановленому законом порядку.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона проживає по АДРЕСА_2 тривалий час та знає сім»ю ОСОБА_4. Зокрема вона знала покійну ОСОБА_5, їй знайомі позивачі як її діти. Зокрема позивач ОСОБА_2 не проживає в м.Жмеринка, приблизно із вісімдесятих років живе в м.Києві, приходив до батьків, був на похоронах. Батьки його любили. Вказані обставини свідку відомі особисто та зі слів покійної ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він проживає в АДРЕСА_3 та є сусідом сім»ї ОСОБА_5, яких знає з 1972 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Вказані обставини відомі свідку безпосередньо, оскільки вказані особи проживали разом, вели спільне господарство, жили як члени однієї родини. Потім ОСОБА_2 поїхав в м.Київ, де одружився та мешкає до цього часу.

Представник відповідача - Жмеринської міської ради Вінницької області - Свистун О.В. в судове засідання не з'явилась, але через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову та згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без її участі (а.с. 47-48).

Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності представника відповідача та позивачки, оскільки інтереси останньої представляє представник.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, третьої особи, оглянувши позовну заяву, заяву представника відповідача, матеріали інвентаризаційної справи № 102 домоволодіння по АДРЕСА_1, матеріали спадкової № 20/2014 відкритої до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 р. ОСОБА_5, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 р. в м. Жмеринка Вінницької області померла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15, 16) Відповідно до документів, що надані позивачем ОСОБА_6 у прізвищах позивача та спадкодавця є розбіжності, а саме розбіжності у прізвищах «ОСОБА_5» та «ОСОБА_6» (а.с. 11, 12, 13, 16, 17). У свідоцтві про народження та одруження батьків позивача, їх прізвища вказані російською мовою як «ОСОБА_5» (а.с. 14). У свідоцтві про народження позивача ОСОБА_2 його прізвище вказане російською мовою «ОСОБА_2», а батьками вказані російською мовою «ОСОБА_4 та ОСОБА_5» (а.с. 13) В паспорті громадянина України прізвище позивача вказано українською мовою як «ОСОБА_6» (а.с. 11). У свідоцтвах про смерть батьків позивача мати вказана як ОСОБА_5 (а.с.16), батько - як ОСОБА_4 (а.с.17)

ОСОБА_4, який перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 (а.с.14) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 17)

Допитані свідки суду показали, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою, їх батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки вони все своє життя знали цю сім'ю. Дані обставини також повністю доводяться позивачами та третьою особою.

Встановлення факту родинних відносин позивачу ОСОБА_2 необхідно для оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Тобто факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_2 та спадкодавцем у даній справі має бути встановлений при розгляді спору про право.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1999 р. виданого бюро по інвентаризації при Жмеринській дистанції цивільних споруд ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були співвласниками в рівних частках по 1/3 частці квартири по АДРЕСА_1 Вінницької області. (а.с. 18) Право власності зареєстровано в органах БТІ 11.03.1999 р. за реєстровим №6254 (а.с. 18-зворот), співвласник ОСОБА_5 подарувала належну їй 1/3 частку квартири по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 - а.с. 18-зворот.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2005 р., що зареєстроване в реєстрі за №2-598 ОСОБА_5 є спадкоємцем 1/3 частки квартири по АДРЕСА_1, належної її чоловіку ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. (а.с. 19), після смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_6 р. відкрилася спадщина, і до складу якої входить згадана частка квартири.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 шляхом подачі письмових заяви до Жмеринської міської державної нотаріальної контори (а.с. 70-зворот, 71), та звернулись до Жмеринської міської нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири по АДРЕСА_1 Вінницької області, належної їх матері ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 р. Однак постановою державного нотаріуса № 297/02-31 від 28.03.2016 р. їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно через відсутність на правовстановлюючому документі - свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Жмеринською міською державною нотаріальною конторою 01.04.2005 р. за реєстровим №2-598, будь-яких відміток про державну реєстрацію. (а.с. 25)

В судовому засіданні судом оглянуто матеріали інвентаризаційної справи № 102 на домоволодіння по АДРЕСА_1, з яких встановлено, що відповідно до свідоцтва №61 про право власності на житло, від 02.03.1999 р., яке зареєстровано в органах БТІ 11.03.1999 р. за №6254, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1. Згідно рішення виконкому №91 від 26.04.2001 р. ОСОБА_4 отримав дозвіл на будівництво сараю 7,5х3,5м, гаражу 3,5х6,0м, кухні 2,7х5,0м, що позначені в технічному паспорті як сарай «Б», гараж «В» та прибудова «а». Згідно договору дарування від 25.02.2002 р. ОСОБА_5 подарувала належну їй 1/3 частку будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_5 прийняла спадщину, до складу якої входить 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до оцінювального акту про будинок відсоток зносу житлового будинку становить 60%.

Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи № 102, інформаційної довідки-характеристики №122 від 12.04.2016 р. (а.с. 38) та копії технічного паспорту виготовленого Жмеринським РСП КП «ВООБТІ» (а.с. 20-23) на квартиру АДРЕСА_1 загальна площа квартири у будинку 1940 року побудови становить 119,0 кв.м, житлова 72,7 кв.м, та складається із коридорів 1-1, 1-3, 1-10, 1-11, кухні, 1-2, туалета 1-4, ванної 1-5, кімнат 1-7, 1-8, 1-12-, 1-13, кладових 1-6, 1-9, сараю «Б», 2004 року побудови, гаражу «В», 2004 року побудови. Прибудова «а1», до складу якої входять коридор 1-3, туалет 1-4 та ванна 1-5, є самочинно збудованою. Інвентаризаційна вартість 1/3 частки - спадкового майна складає 79002 грн.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №20/2014 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 р. ОСОБА_5 (а.с. 70-77) позивачі у встановлений законом строк звернулись до Жмеринської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері ОСОБА_5 Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06.02.2014 р. після смерті ОСОБА_5 заповітів/спадкових договорів не залишилося. Наявності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні не встановлено.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору є співвласником спадкового будинковолодіння, проживає та зареєстрований у ньому (а.с. 24) та є власником земельних ділянок за адресою розташування спадкового майна (а.с.26-27)

Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття; згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця; відповідно до ч.1 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, однак на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів.

Відповідно до п. 1.4. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджене наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002, реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місце знаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, крім особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до п. 2.1. вказаного положення для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням.

Відповідно до п. 3 додатку №1 до вказаного положення такими право встановлювальними документами є, зокрема, свідоцтва про право на спадщину, видане нотаріусом.

Вказані нормативні акти так само відокремлювали виникнення права власності громадянина на підставі правовстановлювального документа від самої реєстрації такого права, що здійснювалось БТІ.

Таким чином судом встановлено, що рідній матері позивачів ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р., відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2005 року належала 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 і який був успадкований позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом подання у встановлений законом строк заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Самочинно збудована прибудова «а1» до складу спадкового майна не входить. Надвірні споруди сарай Б та гараж В позивачі до поділу спадкового майна не включили, про що заявили суду. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку вказаного будинку спадкоємцям за законом - позивачам у справі, наявності осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині не встановлено. Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 підтверджується показами свідків та дослідженими матеріалами справи. Факт родинних відносин позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та спадкодавця ОСОБА_5, що померлаІНФОРМАЦІЯ_6 року як сина та матері знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачами, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1226 ч.1, 1258, 1261, 1267 ч.1, ч.1 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, керуючись, ст.ст. 10, 11, 15, 30, 60, 61, 158 ч.2, ч.4 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1, до складу якого, згідно технічного паспорту, виготовленого Жмеринським РСП КП «ВООБТІ» станом на 19.01.2016 р., входить: житловий будинок «А», прибудова «а», та 1/3 частка якого рахується за ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1, до складу якого, згідно технічного паспорту, виготовленого Жмеринським РСП КП «ВООБТІ» станом на 19.01.2016 р., входить: житловий будинок «А», прибудова «а», та 1/3 частка якого рахується за ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Судові витрати, що понесені позивачами, віднести за їх рахунок.

На рішення суду позивачами та третьою особою без самостійних вимог протягом десяти днів з дня оголошення, а особами, що не були присутніми при постановленні рішення у цей же строк з часу отримання його копії, може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Повний текст рішення виготовлено 06.06.2016 року.

Суддя /підпис/

Копія вірна.

Суддя

Секретар