ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2084/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р. . Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Кубів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в розмірі 3 379 грн. 84 коп. - основного боргу, інфляційного збільшення боргу - 957 грн. 27 коп., 3% річних в сумі 101 грн. 40 коп. посилаючись на те, що внаслідок несумлінного ставлення відповідачів до своїх обов'язків по сплаті сум за спожиті житлово-комунальні послуги, позивач зазнає збитків стосовно утримання будинку. Також позивач просив стягнути з відповідачів понесені ним витрати на оплату судового збору в загальному розмірі 1 218 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте подав заяву про відмову від позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в частині стягнення з відповідачів основного боргу в розмірі 3 379 грн. 84 коп. та, уточнивши позовні вимоги просив стягнути з відповідачів інфляційне збільшення боргу у розмірі 957 грн. 27 коп., та 3% річних в сумі 101 грн. 40 коп.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не відомо.

Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником 9/10 частини квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 є власником 1/10 частини вказаної квартири, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26.09.2006 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є обслуговуючою організацією будинку АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачами укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від. 31.01.2007 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.06.2015 року закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення з відповідачів основного боргу.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Звертаючись до суду з позовом позивач просить суд стягнути з відповідачів інфляційне збільшення боргу в розмірі 957 грн. 27 коп. та 3% річних в сумі 101 грн. 40 коп. посилаючись на те, що внаслідок несумлінного ставлення відповідачів до своїх обов'язків по сплаті сум за спожиті житлово-комунальні послуги, позивач зазнає збитків стосовно утримання будинку.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні копії меморіальних ордерів від 24.11.2014 року на суму 1 894,69 грн., 01.07.2015 року на суму 1 000 грн., що підтверджують оплату за спожиті житлово-комунальні послуги.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже за змістом цієї норми та положень статей 10, 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, виконавець, заявляючи вимогу на підставі ч.2 ст.625 ЦК України повинен довести наявність простроченого грошового зобов'язання.

Не дивлячись на те, що суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи можливість надати відповідні докази, які б підтверджували прострочення грошового зобов'язання, зокрема вчасне виставлення позивачем рахунків, таких доказів надано не було, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення сумі інфляційної складової, що становить 957,27 грн., трьох відсотків річних, що становить 101,40 грн.

Враховуючи встановлені обставини, суд відмовляє у позові за недоведеністю вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ст.88 ЦПК України оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, підстав для стягнення судового збору немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА