АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 766/5699/16-ц Головуючий у І інстанції Ус О.В.
Номер провадження №22-ц/791/2251/16 Доповідач Семиженко Г.В.
УХВАЛА

14 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

Полікарпової О.М.,

секретар Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанов державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, заінтересована особа ОСОБА_3,

ВСТАНОВИЛА:

у червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з вказаною скаргою до суду з вимогами визнати незаконними та скасувати:

-постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні Плевако І.І. від 11 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору в сумі 134490 гривень, винесеної у зв'язку з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-6661, виданого Суворовським районним судом міста Херсона 28 січня 2011 року;

-постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні Лепської А.В. від 07 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору;

-постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні Лепської А.В. від 07 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в сумі 100 гривень;

-постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні Лепської А.В. від 07 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій;

-просив поновити строк на оскарження вказаних вище постанов державних виконавців;

-визнати оскаржувані рішення, дії та бездіяльність державних виконавців у вказаних випадках незаконними;

-поновити ОСОБА_2 його порушенні права, шляхом скасування вказаних постанов;

-стягнути з держави на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 39880,78 гривні.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку для подання скарги на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні Плевако І.І. щодо винесення постанови від 11 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 134490 гривень відмовлено; скаргу ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування вказаної постанови державного виконавця залишено без розгляду.

Іншою ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року у даній справі ОСОБА_2 поновлено строк звернення до суду із скаргою; у задоволенні його скарги про визнання дій державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні незаконними та скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій відмовлено.

У апеляційній скарзі на ухвали ОСОБА_2 з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права поставив питання про їх скасування та направлення справи на новий розгляд.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи ОСОБА_2 наполягав на задоволенні вимог скарги, пояснив, що на відкриття виконавчого провадження за рішенням суду не бажав подавати скарги на дії державного виконавця через побоювання порушити досягнуті мирні домовленості із стягувачем, вважав, що у зв'язку із подачею до виконавчої служби заяви про досягнення мирової угоди законних підстав для стягнення з нього виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій не було.

Представник суб'єкта оскарження вважала скаргу такою, що задоволенню не підлягає, оскільки боржником не була виконана вимога щодо добровільного виконання рішення суду, така обставина є підставою для стягнення з нього виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, у даному виконавчому провадженні здійснювалися примусові виконавчі дії щодо проведення стягнення з боржника на користь стягувача, за мировою угодою, затвердженою на підставі подання державного виконавця, частина боргу була погашена за рахунок передачі боржником права на нерухоме майно, решта грошових коштів стягувалася примусово.

Заслухавши доповідача, перевіривши ухвали на предмет їх відповідності нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ст. 383 ЦПК України передбачено право сторони виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою у випадку, якщо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження, копію якого надано на запит апеляційного суду, Суворовським районним судом міста Херсона 28 січня 2011 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики та судових витрат у сумі 1344900 гривні, 14 березня 2011 року даний лист ОСОБА_3 було передано на примусове виконання до Суворовського Відділу державної виконавчої служби міста Херсона.

За даним виконавчим документом постановою від 16 березня 2011 року було відкрито виконавче провадження, боржнику надано строк 7 днів для самостійного виконання рішення суду - до 23 березня 2011 року, при цьому у пункті 2 постанови зазначено про те, що у разі невиконання рішення в наданий для самостійного виконання строк воно буде виконуватися у примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Дана постанова, відповідно до матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2, ним була отримана 22 березня 2011 року, він звертався до виконавчої служби із заявою з проханням продовжити строк для самостійного виконання рішення суду у зв'язку з несвоєчасним отриманням постанови, процесуальних рішень за таким зверненням суб'єктом оскарження не приймалося, відсутні також дані щодо самостійного реального виконання рішення суду боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору була прийнята державним виконавцем тільки 11 квітня 2011 року, тобто через вісім днів після спливу встановленого строку на самостійне виконання рішення суду.

Відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 16 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» такий строк є процесуальними, він може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Отже, оскільки ОСОБА_2 була отримана постанова про відкриття виконавчого провадження з попередженням про стягнення виконавчого збору у випадку невиконання рішення суду самостійним порядком у встановлений строк, при цьому рішення суду ним самостійно у визначений строк виконане не було, його слід вважати обізнаним про ймовірність стягнення з нього виконавчого збору, за матеріалами виконавчого провадження відповідна постанова була направлена на адресу боржника, вказану у виконавчому листі та зазначену ним у зверненнях на той час до виконавчої служби.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск ОСОБА_2 без поважних причин встановленого законом процесуального строку на звернення до суду в частині вимог скарги щодо постанови суб'єкта оскарження про стягнення виконавчого збору від 11 квітня 2011 року, наслідком такого пропуску є залишення даних вимог скарги без розгляду.

26 березня 2013 року за поданням суб'єкта оскарження ухвалою Суворовського районного суду міста Херсона було визнано та затверджено мирову угоду між сторонами виконавчого провадження ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за якою боржник передав стягувачу в рахунок погашення боргу на суму 1000000 гривень об'єкт нерухомості, решта боргу в сумі 344900 гривень підлягала стягненню у загальному порядку, за поясненнями учасників у справі остання сума погашалася боржником через виконавчу службу.

07 квітня 2016 року суб'єктом оскарження була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку фактичним виконанням рішення суду, при цьому вирішено винести в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат по проведенню виконавчих дій.

Відповідно до ч. 7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Оскільки до закінчення виконавчого провадження про стягнення з боржника боргу на користь стягувача всю суму виконавчого збору стягнуто не було, 06 червня 2016 року суб'єктом оскарження було прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_2 залишку виконавчого збору в сумі 94004,81 гривні, 07 квітня 2016 року відкрито провадження за цією постановою, що відповідає приведеним нормам права.

За положеннями ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження, до них, зокрема, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби. Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься у випадку закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону.

У відповідності до приведеної норми права 07 квітня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій згідно з розрахунком в загальній сумі 100 гривень, іншою постановою цього ж дня було відкрито провадження за цією постановою.

Таким чином щодо даної частини вимог скарги суб'єктом оскарження було винесено постанови та вчинено дії відповідно до закону, у межах повноважень і законні права чи свободи заявника при цьому порушено не було, передбачені законом підстави для задоволення даної частини скарги відсутні.

Судом першої інстанції не було прийнято процесуального рішення стосовно вимог скарги про відшкодування шкоди, проте зважаючи на ту обставину, що дані вимоги не можуть бути предметом судового розгляду в обраному ОСОБА_2 порядку, та вважаючи на ту обставину, що ним не втрачена можливість звернутися до суду з позовом у загальному порядку, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з приводу питання, яке судом не розглядалося.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять посилання на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для її задоволення, скаргу слід відхилити, ухвали у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова