АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/718/16 Головуючий 1-ї інстанції -Труханович В.В.
Справа № 2-639/4760/ доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 листопада 2015 року по справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання, посилаючись на те, що відповідачі мешкають в будинку АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання шляхом відкриття абонентського особового рахунку.

За період з 01 листопада 2007 року по 31 березня 2015 року утворилась заборгованість за надані послуги у розмірі 2 922,08 грн., про що боржникам було направлене рахунок-попередження з пропозицією погасити борг у десятиденний строк. Проте, у зазначений термін відповідачами не здійснено жодних заходів для погашення заборгованості.

Остаточно, КП «Харківводоканал» просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку 3 367,48 грн., з яких заборгованість - 2 922,08 грн.; інфляційні витрати - 414,25 грн.; три відсотки річних від простроченої суми - 31,15 грн. та судові витрати 243,60 грн.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду письмові заперечення проти позову та просив застосувати строк позовної давності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 травня 2012 року по 31 березня 2015 року в розмірі 1 454,37 грн., інфляційній витрати в сумі 414,25 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 31,01 грн., а всього 1 899,63 грн., а також судовий збір по 121,80 грн. з кожного.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права та неповне дослідження обставин справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана дове сти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подають ся сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Матеріали справи свідчать, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання шляхом відкриття абонентського особового рахунку. (а.с. 21-26).

Згідно зведеної картки абонента В, за особовим рахунком НОМЕР_1, за адресою: в будинку АДРЕСА_1, існує заборгованість за надані послуги за період з 01.11.2007 року по 31.03.2015 року в розмірі 2922,08 грн. (а.с. 7-9).

водопостачання за період з 01.08.2006 року по 30.04.2013 року у розмірі 2416 грн. 35 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2008 року по 30.04.2013 року у розмірі 987 грн. 48 коп. (а.с. 7-11).

Як було встановлено судом, вищезазначена заборгованість до теперішнього часу не погашена.

Відповідно до ст.. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від .01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Матеріали справи свідчать, що 23.11.2013 року боржникам було направлене досудове повідомлення з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у 10-ти денний термін, (а.с.6), однак до цього часу зазначена заборгованість відповідачами не погашена.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв'язку з простроченням відповідачами виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги відповідачам нараховані інфляційні витрати за час прострочення у сумі 414,25 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 31,01 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 10-13).

Відповідно до ч.З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній ,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що у серпны 2013 року настав термін перевірки приладів обліку , що встановлені в квартирі відповідачів. В зв'язку з цим КП «Харківводоканал» на адресу выдповідачів неодноразово направляло повідомлення про необхідність проведення повірки у місячний термін. Але повірка відповідачами проведена не була. Тому позивач проводив нарахування плати за спожиту воду без врахування показань приборів обліку за нормами споживання води.

В зв'язку з наведеним суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що нарахування КП «Харківводоканал» за послуги з централізованого водопостачання за нормами споживання води, а не за показниками лічильників здійснювалось правомірно.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У судовому засіданні відповідачем ОСОБА_1 заявлене усне клопотання про застосування строку позовної давності.

Представником позивача у судовому засіданні не зазначено жодних поважних причин щодо пропуску КП «Харківводоканал» строку позовної давності.

У зв'язку з наведеним суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги в межах строку позовної давності за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року. Дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджується наявність у відповідачів заборгованості за послуги водопостачання в межах строку позовної давності у сумі 1 453,57 грн.

За таких обставин районний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення солідарно на користь позивача з відповідачів заборгованості за послуги водопостачання в межах строку позовної давності за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року. у розмірі 1 453,57 грн., інфляційні витрати за час прострочення у розмірі 414,25т грн.., 3% річних від простроченої суми у розмірі 31,01 грн.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді