АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/615/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Чала А.П.
Доповідач: Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Барановської Л.В.

Суддів: Панченка М.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ в натурі земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом, в якому просила виділити їй в натурі Ѕ частину земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 у відповідності до даних державного акту серії НОМЕР_2 від 11.03.2005 року та припинити спільну часткову власність на виділену їй частину, а відповідачам виділити іншу Ѕ частину цієї земельної ділянки , залишивши її у спільній частковій власності співвласників, обґрунтовуючи позов тим, що на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку від 11.09.2003 року вона є власником Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1, а відповідачі мають у власності по ј частині цього будинку кожний. Крім цього, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 11.03.2005 року вона є власником Ѕ частини земельної ділянки НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Оскільки між нею та відповідачами виникають непорозуміння щодо порядку користування земельною ділянкою, мирним шляхом вирішити питання не виявилось за можливе, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2015 року позов задоволений.

Здійснено виділ ОСОБА_1 в натурі Ѕ частини земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 у відповідності до даних державного акту серії НОМЕР_2 від 11.03.205 року, згідно якого виділити:

- ОСОБА_1 500 кв.м. земельної ділянки,

- - у спільній частковій власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишити 500 кв.м. земельної ділянки.

Лінію розподілу прокласти наступним чином:

- від точки А, яка розташована на межі домоволодіння з боку вулиці Обухівської на відстані 13,49 м. від лівої межі, паралельно лівій межі 29,41 м. у точку Б;

- від точки Б паралельно тильній межі ділянки 4,85 в точку В;

- від точки В в точку Г, розташовану на тильній межі ділянки на відстані 6,62 м. від лівої межі.

Право спільної часткової власності на виділену ОСОБА_1 в натурі Ѕ частини земельної ділянки по АДРЕСА_1, що складає 500 кв.м. - припинити.

Виділені ОСОБА_2 і ОСОБА_3 500 кв.м. земельної ділянки по АДРЕСА_1 залишити у спільній частковій власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду в частині проходження лінії розподілу, яку встановити наступним чином: від точки А, яка розташована на межі домоволодіння з боку вулиці Обухівської на відстані 13,11 м. від лівої межі, паралельно лівій межі 27,69 м. у точку Б; від точки Б паралельно тильній межі ділянки 4,84 м. в точку В; від точки В в точку Г, розташовану на тильній межі ділянки на відстані 6,63 м. від лівої межі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку від 11.09.2003 року є власником Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1, а відповідачі мають у власності по ј частині цього будинку кожний, що підтверджується рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 13.12.2000 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.04.2001 року залишено без змін, та в задоволенні касаційної скарги на дане рішення було відмовлено ухвалою Верховного Суду України від 31.08.2001 року.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 11.03.2005 року, ОСОБА_1 є власником Ѕ частини земельної ділянки НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є власниками по ј частині кожний цієї земельної ділянки.

В матеріалах справи містяться витяги з технічного паспорту спірної земельної ділянки зі схемами користування нею. (а.с.9-10)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення позову не порушує прав та інтересів усіх співвласників спірного будинковолодіння. При цьому суд взяв до уваги варіант №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №1660/14-43 від 17.10.2014 року, як найбільше доцільний.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норм, які регулюють дані правовідносини, з огляду на те, що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 про зміну рішення в частині проходження лінії розподілу, оскільки ці доводи були предметом дослідження суду першої інстанції, який дав належну їм оцінку та з оцінкою якого колегія судів погоджується.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді