Справа № 344/2171/16-ц
Провадження № 2/344/2812/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту ОСОБА_3, посвідчений 08.08.2000 року державним нотаріусом першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І., номер за реєстром 3Д-695 недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту ОСОБА_3, посвідчений 08.08.2000 року державним нотаріусом першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І., номер за реєстром 3Д-695 недійсним. Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла мати позивачки і відповідачки ОСОБА_3 У зв"язку з цим відкрилась спадщина на квартиру. Після смерті матері позивачці стало відомо, що 08.08.2000 року покійна склала заповіт, яким все майно заповіла відповідачці. Позивачка і відповідачка є доньками померлої. У 1999 році ОСОБА_3 звернулась до своїх доньок з пропозицією укласти заповіт, згідно якого мала намір заповісти належну їй квартиру позивачці. Однак відповідачка почала чинити на матір тиск, а саме погрожувала ОСОБА_3, що у випадку не складаня нею заповіту на користь відповідачки остання перестане надавати їй матеріальну допомогу, спілкуватися з нею та надавати можливість спілкуватись з онуками - дітьми відповідачки. Спадкодавець була похилого віку, піддалась на такий тиск і змушена була скласти заповіт на користь відповідачки. Не зважаючи на справжню волю матері скласти заповіт, яким заповісти майно позивачці, відповідачка примусила її скласти заповіт на себе. Оскільки, заповіт було складено під впливом насильства(психічного тиску), то він підлягає визнанню недійсним. А тому просила позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні 21.04.2016 року представник позивачки вимоги позову підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених в ньому, просив позов задоволити.

В судове засідання призначене на 30.05.2016 року представник позивачки не з"явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, крім цього надав суду письмові пояснення свідків (а.с.37-40).

Відповідачка в судове засідання не з"явилась повторно, подала до суду нотаріально посвідчену заяву, якою просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю(а.с. 33).

Беручи до уваги пояснення представника позивачки, письмову заяву відповідачки, письмові пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про одруження ОСОБА_1 18.11.1984 року змінила своє прізвище на ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт складається особисто, що означає неможливість укладення його представником.

Як вбачається із заповіту наданого 08.08.2000 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає в АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті зробила розпорядження: все належне їй майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось заповідає ОСОБА_2 (а.с.5).

Заповіт - це правочин, який укладається фізичною особою (заповідачем) на випадок смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 81 рік ОСОБА_3 померла (а.с.4).

За наслідками ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України оскарження заповіту можливе протягом загального строку позовної давності, тобто протягом 3-х років з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з позовної заяви про існування заповіту позивачка дізналась лише після смерті матері.

Відповідно до вимог частини 2 статті 1257 ЦК України за позовом зацікавленої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде установлено, що волевиявлення спадкодавця не було вільним і не відповідало його волі.

Ч. 1 ст. 231 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

З пояснень позивачки вбачається, що ОСОБА_2 чинила на матір тиск, а саме погрожувала ОСОБА_3, що у випадку не складання нею заповіту на її користь, остання перестане надавати матері матеріальну допомогу, спілкуватися з нею та надавати можливість спілкуватись з онуками - дітьми відповідачки. Даний факт не заперечує і сама відповідачка, та не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Дані факти підтверджені наданими письмовини, належним чином засвідченими, поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відповідно до ч. 4 ст. 1257 ЦК України у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Беручи до уваги вищенаведе, суд вважає надані та здобуті докази достатніми та належними при вирішенні такого спору.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.14, 19 Конституції України, 256, 257, 261, 231, 237, 1257 ЦК України ст.ст.11, 58-60, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту ОСОБА_3, посвідчений 08.08.2000 року державним нотаріусом першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І., номер за реєстром 3Д-695 недійсним - задоволити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 посвідчений 08.08.2000 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І. зареєстровоний в реєстрі за № 3Д-695.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.