АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/1923/16-ц Головуючий суддя І інстанції Грінчук О.П.
Провадження № 22-ц/790/3594/16 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: «відшкодування шкоди»»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря: Новокщонової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, Дзержинського районного суду м. Харкова про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 20 грудня 2013 року вона звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просила визнати дії Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова щодо призначення їй пенсії за віком на загальних підставах неправомірними та зобовязати відповідача поновити виплати пенсії наукового працівника з вересня 2012 року. Не отримуючи повісток, 27 лютого 2014 року вона звернулася із заявою до голови Дзержинського районного суду м. Харкова, в якій просила повідомити дату судового засідання, але відповіді не отримала. У квітні 2014 року вона звернулася із запитом до голови апеляційного суду Харківської області. 26 січня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова було ухвалено постанову про відмову у задоволенні позову, яку постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року було скасовано, а позов задоволено. Посилаючись на те, що вказаними діями їй завдано моральної шкоди, ОСОБА_1 просила стягнути на її відшкодування з Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова 72 019 грн. 61 коп., з Дзержинського районного суму м. Харкова. - 35 472 грн. 34 коп.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Дзержинського районного суду м. Харкова, а в частині позовних вимог до Управління пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова позов повернуто для подачі до належного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою визначити підсудність цивільної справи апеляційному суду Харківської області.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу що оскаржується, суддя виходив з того, що предметом заявленого ОСОБА_2 позову є оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (при здійсненні правосуддя), законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі за таким позовом.

Проте повністю погодитись з таким висновком не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Проте при здійсненні правосуддя між позивачами (відповідачами) та суддями такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 125 Конституції України в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Таким чином, діюче законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Отже, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність (ст. ст. 126, 129 Конституції України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Разом з тим, ч. 6 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Застосування положення ч. 6 ст. 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади.

Як убачається із матеріалів справи, звернувшись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 посилалася в його обґрунтування, зокрема, й на те, що отримавши її позов до Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова 27 грудня 2013 року, Дзержинським районним судом справа тривалий час не призначалася до розгляду, у звязку з чим вона була вимушена звертатися із заявою до голови місцевого суду, проте жодної відповіді не отримала, а рішення по суті спору було ухвалено лише 26 січня 2015 року.

Постановляючи ухвалу, суддя на зазначені положення закону уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився з підставою заявленого ОСОБА_1 позову та характером спірних правовідносин, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала судді скасуванню, з передачею питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2016 року скасувати.

Питання передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді