АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремез В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовомдо Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів.

У обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на ті обставини, що 19 вересня 2013 року відповідачем було відкрито на ім»я позивача банківський рахунок та видано банківську картку для виплат. 03 жовтня 2014 року відповідачем було надіслано позивачу смс-повідомлення, де зазначалось, що банківський рахунок і банківська картка позивача заблоковані, а тому він не може розпоряджатися своїми грошовими коштами. Причини блокування банком не повідомлені. 09 жовтня 2014 року позивач надіслав відповідачу письмове звернення з вимогою надати інформацію про причину блокування банківського рахунку та надання вільного доступу до грошових коштів. 27 листопада 2014 року позивачу було надано відповідь з проханням зачекати з відповіддю. Одночасно, банк забрав у позивача стару банківську картку та видав замість неї дві нові банківські картки, на одну з яких були зараховані належні позивачу кошти, які також були заблоковані. Згідно довідки банку на даний час на рахунках позивача знаходяться грошові кошти в сумі 2 414, 10 грн., а сааме: на картковому рахунку - 2 313, 98 грн. та на депозитному рахунку - 99, 72 грн. Під час телефонного спілкування позивачу вдалося зясувати, що банком встановлено на транзакції ліміт у розмірі дев»ять коп., що означає блокування коштів, оскільки ніякі касові чи інші операції на таку суму неможливі. 05 червня 2015 року позивач звернувся до банку з вимогою розірвати депозитний договір, зарахувати гроші з депозитного рахунку та картковий рахунок та перерахувати належні йому кошти до іншого банку. Однак, відповідачем цього не було виконано. У подальшому, позивач неодноразово звертався до відділень банку та до головного офісу з заявами про повернення грошових коштів. Позивач вважав, що відповідач таким чином навмисно блокує грошові кошти позивача і не надає йому можливості вільно ними розпоряджатися. Тому, звернувшись до суду, позивач просив стягнути з відповідача належні йому грошові кошти у сумі 2 414, 10 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 414, 10 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 сплачений останнім судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що згідно довідки від 26 лютого 2015 року на імя ОСОБА_2 у ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 26 лютого 2015 року є наявні відкриті банківські рахунки на яких перебувають горшові кошти на загальну суму 2 414, 10 грн. /а.с.52/

Після неодноразових спроб позивача зняти грошові кошти, йому стало відомо, що його банківський рахунок та картка заблоковані /а.с. 53/. При спробі зняти грошові кошти через банкомат, йому надавалися відповіді про неможливість видачі грошових коштів із зазначенням причини - «занадто велика сума» /а.с.41, 94/.

Позивач неодноразово письмово звертався до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою надати пояснення з приводу блокування грошових коштів та повернення грошових коштів /а.с.43-47, 95-97/. Листом від 17 жовтня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» позивачу було повідомлено про проведення перевірки даних /а.с.49/.

Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку(строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що права позивача порушені і на його користь підлягають стягненню грошові кошти.

Посилання апеляційної скарги, що судом першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права не можна взяти до уваги, як необґрунтовані, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального права.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо не доведення позивачем саме блокування рахунку є безпідставними, оскільки, виконання зобов»язань за договором доводяться сторонами. Відповідач у обґрунтування своїх заперечень не надав суду переконливих доказів зворотнього до вимог позивача.

Крім того, відмовляючи повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, встановлено, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не вбачає, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_3