У х в а л а

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього підприємства «ТОР» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» про визнання правочинів недійсними та стягнення коштів,

за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» на ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, і остаточно просила:

- визнати недійсним з моменту укладення договір про надання консультаційних послуг від 16 вересня 2009 року № 03149, укладений між нею та дочірнім підприємством «Тор» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» (далі - ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс»);

- визнати недійсним з моменту укладення договір від 16 вересня 2009 року № 03149, укладений між нею та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс»;

- стягнути з ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» на її користь 3 600 грн як незаконно отримані за наслідками укладення договору від 16 вересня 2009 року № 03149 та стягнути з ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» 33 325 грн 74 коп. як незаконно отримані внаслідок укладення договору від 16 вересня 2009 року № 03149.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 16 вересня 2009 року між нею (замовником) та ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» (виконавцем) було укладено договір № 03149, предметом якого є надання виконавцем за завданням замовника консультаційних послуг щодо можливості придбання на його користь товарів широкого асортименту на умовах договору та додатків до нього.

Крім того, цього ж дня між нею (партнером) та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» (адміністратором) було укладено договір № 03149, предметом якого є надання партнеру послуг, спрямованих на придбання товару, на умовах програми діяльності Приват-Плюс.

Позивачка зазначала, що на виконання умов вищезазначених договорів вона сплатила на рахунок ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» 3 600 грн, на рахунок компанії ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» - 33 325, 74 грн, однак відповідачі не виконали свої договірні зобов'язання.

Посилаючись на те, що 16 вересня 2009 року договори між нею та відповідачами були укладені під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, порушують її права як споживача послуг, не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, та не відповідають її внутрішній волі як на момент їх укладення, так і на даний час, а тому підлягають визнанню судом недійсними.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір про надання консультаційних послуг від 16 вересня 2009 року № 03149, укладений між ОСОБА_3 та ДП «ТОР» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс».

Стягнуто з ДП «ТОР» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» на користь ОСОБА_3 3 600 грн, сплачених нею за цим договором.

Визнано недійсним договір від 16 вересня 2009 року № 03149, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс».

Стягнуто з ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» на користь ОСОБА_3 33 325 грн 74 коп., сплачених нею за цим договором.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 05 червня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено.

Рішення суду першої інстанції у частині визнання недійсним договору про надання консультаційних послуг від 16 вересня 2009 року № 03149, укладеного між ОСОБА_3 та ДП «ТОР» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», стягнення із ДП «ТОР» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» на користь ОСОБА_3 3 600 грн скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові за спливом строку позовної давності.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 05 червня 2014 року скасовано у частині вирішення вимоги про визнання недійсним договору від 16 вересня 2009 року № 03149, предметом якого є надання партнеру послуг, спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності Приват-Плюс, та стягнення коштів за ним; справу в цій частині передано новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 05 червня 2014 року в частині вирішення спору про визнання недійсним договору від 16 вересня 2009 року № 03149 про надання консультаційних послуг, стягнення сплачених за ним коштів залишено без змін.

Після нового розгляду справи в частині, скасованій касаційним судом, ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», ДП «ТОР» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» задоволено частково, рішення апеляційного суду Тернопільської області від 05 червня 2014 року в частині визнання недійсним договору про надання консультаційних послуг від 16 вересня 2009 року № 03149 та стягнення на користь ОСОБА_3 3 600 грн скасовано.

Заяву ОСОБА_3 в частині відмови від позову про визнання недійсним договору про надання консультаційних послуг від 16 вересня 2009 року № 03149 та стягнення на її користь 3 600 грн задоволено, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірні договори не відповідають вимогам ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки надана позивачці інформація в рамках консультаційних послуг щодо умов придбання товару на умовах програми «Приват-Плюс» мала нечіткий та неправдивий характер, який вплинув на її свідомий вибір та призвів до укладення нею договору на невигідних для неї умовах, які є несправедливими. Крім того, на день укладення із ОСОБА_3 спірного договору про надання фінансових послуг адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» не мало відповідної ліцензії на надання фінансових послуг, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вказаних договорів недійсними.

Апеляційний суд, задовольняючи заяву ОСОБА_3 про відмову від позову в частині визнання недійсним договору про надання консультативних послуг від 16 вересня 2009 року № 03149 із стягненням на її користь 3 600 грн та закриваючи провадження у цій справі відповідно до вимог ч. 1 п. 3 ст. 205, ст. 310 ЦПК України, виходив із того, що відмова ОСОБА_3 від позову у зазначеній частині не порушить права та інтереси сторін; при цьому мотивував свої висновки тим, що у грудні 2014 року ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» повернуло їй суму основного боргу у розмірі 33 325 грн 74 коп.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 вересня 2009 року між ОСОБА_3 (замовником) та ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» (виконавцем) було укладено договір № 03149 зі строком дії протягом дев'яти календарних днів з моменту його підписання, предметом якого є надання виконавцем за завданням замовника консультаційних послуг щодо можливості придбання на його користь товарів широкого асортименту на умовах договору та додатків до нього, оформлення документів та підписання договору від 16 вересня 2009 року № 03149 із ТОВ «Компанія «Приват-Плюс». У той же час замовник ОСОБА_3 зобов'язалася провести оплату наданих послуг у сумі 3 600 грн, які вона оплатила (а. с. 10, т. 1).

Також 16 вересня 2009 року між ОСОБА_3 (партнером) та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» (адміністратором) було укладено договір № 03149 зі строком дії до повного виконання ними своїх зобов'язань, предметом якого є надання партнеру послуг, спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності Приват-Плюс (далі - Програма), яка є додатком 1 до цього договору. Згідно з додатком 2 до вказаного договору партнер зобов'язався сплачувати адміністратору щомісячний чистий платіж (внесок) у сумі 333 грн 34 коп. та щомісячні адміністративні витрати у розмірі 0,21 % від вартості товару, що складає 126 грн. Цим товаром, як зазначено в додатку, є сільськогосподарська техніка вартістю 60 000 грн (а. с. 11, т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 05 червня 2014 року в задоволенні позовних вимог до ДП «ТОР» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» в частині визнання недійсним договору про надання консультаційних послуг відмовлено за спливом позовної давності, оскільки він був виконаний 26 вересня 2009 року, що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 26 вересня 2009 року; рішення апеляційного суду в цій частині залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року.

Отже, вимоги ОСОБА_3 в частині визнання недійсним договору про надання консультаційних послуг були розглянуті судом касаційної інстанції та у їх задоволенні було відмовлено.

Разом з тим при новому апеляційному розгляді ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою від 17 серпня 2015 року про відмову від позову в частині вимог про визнання недійсним договору про надання консультативних послуг від 16 вересня 2009 року, виконаного 26 вересня 2009 року, яка була розглянута судом апеляційної інстанції та на підставі якої було закрито провадження у цій справі (а. с. 207, т. 2).

За приписами ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову. При цьому можливість реалізації цього права обмежується стадією розгляду справи, тобто до винесення судом рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Отже, судом апеляційної інстанції у порушення зазначених норм процесуального права були розглянуті позовні вимоги, які вже були предметом розгляду судом касаційної інстанції по суті і в задоволенні яких позивачці було відмовлено, в той час як позовні вимоги в частині визнання недійсним договору про надання партнеру послуг, спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності Приват-Плюс зі строком дії до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, направлені судом касаційної інстанції на новий апеляційний розгляд, взагалі не були предметом розгляду цього суду при новому апеляційному розгляді.

На порушення зазначеної процесуальної норми суд апеляційної інстанції при новому розгляді справи на вказані вище норми цивільного законодавства уваги не звернув, фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, не встановив; позовні вимоги в частині визнання недійсним договору від 16 вересня 2009 року № 03149, предметом якого є надання партнеру послуг, спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності Приват-Плюс, не розглянув, при цьому закривши провадження у справі, а тому ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргутовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана