Справа № 367/8356/15-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/2417/16 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 29 31.05.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Даценко Л.М.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бучанської міської ради Київської області, третя особа: заступник Бучанського міського голови ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, уточнюючи його посилався на те, що у грудні 2014 року він звернувся з заявою до відповідача про надання йому публічної інформації, яка стосується розпорядженням комунальним майном, проте отримав листа про відмову в наданні вказаної інформації у зв'язку з чим звернувся до суду

28 квітня 2015 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду було зобов'язано Бучанську міську раду Київської області надати йому інформацію, зазначену в запиті. Позивач вважає, що, цим рішенням встановлено факт неправомірних дій відповідача. Мотивуючи тим, що орган місцевого самоврядування з метою приховати свої злочинні дії щодо розкрадання службових квартир, приховує інформацію про розпорядження комунальнім майном у зв'язку з чим він вимушений був звернутись до суду після чого рішення суду не було виконане вчасно, цими неправомірними діями йому завдано моральної шкоди, яку він, на підставі висновку експертного психологічного дослідження, оцінив в 24 804 грн. та просив стягнути з Бучанської міської ради разом з витратами на проведення експертного дослідження.

У запереченнях на позов відповідач рада просить у позові відмовити. Посилається на те, що позивач не навів обґрунтування позовних вимог немайнового характеру та не навів доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди. Також не доведено причинного зв'язку і протиправної поведінки відповідача.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням позивач подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається що суд застосувавши до вказаних правовідносин ст.23 та 1167 ЦК України, не звернув уваги, що вказані правовідносини врегульовані нормами ч.1 ст.1172,1173,1174 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності вини відповідача, як колегіального органу, у не виконанні рішення суду протягом одного місяця з дня видачі виконавчого листа.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 09 грудня 2014 року звернувся до Бучанської міської ради Київської області з запитом на отримання інформації в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: надати інформацію про кількість квартир переданих м. Буча АТ ХК «Київміськбуд» відповідно до умов Договору №39 від 21.04.2006 року з зазначенням їх адреси, площі та балансової вартості на момент передачі у власність міської громади; надати інформацію про передачу вказаних квартир у користування та/або власність юридичних та/або фізичних осіб з зазначенням прізвища, імені, по-батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно; надати інформацію про підставу передачі вказаних квартир у користування та/або власність юридичних та фізичних осіб; надати копії рішень виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області про передачу вказаних квартир громадянам та/або юридичним особам в користування та/або приватну власність.

У грудні 2014 року відповідач надав відповідь на цей запит, в якій повідомив наступну інформацію: АТ ХК «Київміськбуд» відповідно до умов Договору №39 від 21.04.2006 року передав наступні квартири: 17 квартир, загальною площею 1 307,84 кв.м., загальною вартістю 3 446 158,4 грн. у будинку №16 по вул..Б.Хмельницького у м.Буча ; 14 квартир, загальною площею 1 134 кв.м., загальною вартістю 7 790 580 грн. у будинку №16 по вул.Нове Шосе у м.Буча. Квартири, які були передані АТ ХК «Київміськбуд» були надані, відповідно до рішень виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області, для постійного користування: одну квартиру - в порядку черговості згідно квартирного обліку, одну квартиру - в порядку черговості осіб із числа воїнів-інтернаціоналістів, дві квартири - в порядку черговості із числа осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Решта квартир були надані, як службове житло: чотири квартири - працівникам КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства»; чотири квартири - медичним працівникам, три квартири - працівникам правоохоронних органів, суду, юстиції; три квартири - працівникам Бучанської міської ради; одну квартиру - священнослужителю, дванадцять квартир - працівникам освіти.

Крім того, у відповіді на запит ОСОБА_2, було зазначено, що в рішеннях виконавчого комітету Бучанської міської ради міститься інформація щодо персональних даних, інформація щодо передачі вищезазначених квартир надана з урахуванням положень Закону України «Про захист персональних даних» та рішення Конституційного суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012.

Не погоджуючись з такою відповіддю, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Бучанської міської ради Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

28 квітня 2015 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі №367/826/15-а зобов'язано Бучанську міську раду Київської області надати ОСОБА_2 інформацію про кількість квартир переданих м. Буча АТ ХК «Київміськбуд» відповідно до умов Договору №39 від 21.04.2006 року з зазначенням їх адреси, площі та балансової вартості на момент передачі у власність міської громади; надати інформацію про передачу вказаних квартир у користування та/або власність юридичних та/або фізичних осіб з зазначенням прізвища, імені, по-батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно; надати інформацію про підставу передачі вказаних квартир у користування та/або власність юридичних та фізичних осіб; надати копії рішень виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області про передачу вказаних квартир громадянам та/або юридичним особам в користування та/або приватну власність (а.с.4-7).

Судом встановлено, що, 07 липня 2015 року, на виконання рішення суду, Бучанська міська рада Київської області надала ОСОБА_2 необхідну інформацію, в зв'язку з чим 10 серпня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа №367/826/15-а, виданого 09.06.2015 року Київським апеляційним адміністративним судом (а.с.22-23).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Ст. ст. 1167, 1173, 1174 ЦК України передбачено, що шкода, заподіяна незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органа місцевого самоврядування фізичним чи юридичним особам, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави, незалежно від його вини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального права, не уточнив позовні вимоги та підстави заявленого позову, не врахував, що позивач просив стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду, завдану неправомірними діями органа місцевого самоврядування, а відтак не встановив характер спірних правовідносин та не визначився із нормами матеріального права, які їх регулюють, внаслідок чого ухвалив рішення, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач надаючи відповідь на запит позивача, як встановлено адміністративним судом помилково застосував положення Закону «Про захист персональних даних» та надав неповну відповідь у зв'язку з чим, суд зобов'язав відповідача надати позивачу повну інформацію на його запит. Вказане рішення було виконано добровільно.

Підставою для застосування відповідальності на підставі ст. 1167 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1174 ЦК України, є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, і відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили.

Відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з положень пункту 3 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач в обґрунтування заподіяної йому моральної шкоди надав докази, які на його думку свідчать про незаконність дій відповідача, а саме постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 року, що в свою чергу не дає колегії суддів підстав вважати, що позивачу цими діями Бучанської міської ради Київської області було заподіяно моральну шкоду, яка полягла у вказаних ним у позові настанні негативних наслідків.

За таких обставин, на думку колегії суддів немає підстав для задоволення позовних вимог, поскільки як вище вказувалося, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заподіяння моральної шкоди зазначеними у позові діями Бучанської міської ради Київської області.

Доводи позивача, що він взагалі не отримав відповідь на його запит та те, що рішення адміністративного суду тривалий час не було виконано, безпідставні та суперечать матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :