Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/921/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

14.06.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Белінської І.М., Сукач Т.О.

при секретареві: Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником квартири №25, яка розташована в будинку №9 смт. Смоліне Маловисківського району Кіровоградської області. Зазначав, що в даній квартирі зареєстрована, але не проживає ОСОБА_2, з якою він перебував у шлюбі в період з 03.09.2009 року по 14.02.2013 року. Після розірвання шлюбу відповідач припинила проживання у даній квартирі, але з реєстраційного обліку не знялась. Вважає, що ОСОБА_2 втратила право користування жилим приміщенням через тривалу відсутність та просить усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2016 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловою квартирою №25 у будинку №9 по вулиці Казакова смт. Смоліне Маловисківського району Кіровоградської області. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що квартиру покинула не у добровільному порядку. Позивач змінив замки на дверях та не пускав її до квартири, тому була змушена разом із дітьми покинути дане житло. Вказує, що у неї та двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею, немає іншого місця проживання.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 не довела в порядку ст.60 ЦПК України того, що була відсутня з поважних причин в квартирі, якій проживала разом з позивачем в період шлюбу, а також того, що мала намір продовжити проживати в належній на праві власності позивачеві квартирі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на встановлених обставинах та нормах чинного законодавства, які регулюють правовідносини, що склалися між сторонами.

Колегією суддів встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 05.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_4 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів №3474116 від 05.06.2009 року (а.с.7-8).

Відповідно до довідки КП «Енерговодоканал» Смолінської селищної ради від 09.06.2015 року №850 в даній квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18). Розірвання шлюбу між сторонами підтверджується копією рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.02.2013 року (а.с.6). Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.12-16).

Факт проживання ОСОБА_2 за іншою адресою, а саме в квартирі АДРЕСА_2 підтверджується актом від 07.12.2015 року (а.с.49). Актом від 09.06.2015 року встановлено факт непроживання відповідача понад одного року в квартирі АДРЕСА_3 (а.с.17).

Крім пояснень відповідача, інших належних та допустимих доказів того, що позивач чинив ОСОБА_2 перешкоди в користуванні вказаною квартирою у матеріалах справи відсутні. З відповідним позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення у спірну квартиру відповідач до суду не зверталась.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За приписами ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд повно і всебічно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов правильного висновку про те, що відповідач без поважних причин не проживає у спірній квартирі більше одного року (з травня 2013 року). Належних та допустимих доказів (ст.ст.58,59 ЦПК України) того, що позивач чинить ОСОБА_2 перешкоди у користуванні даною квартирою, відповідач суду не надала. Тому суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість його рішення.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-319 ЦПК України колегія суддів УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.І. Чельник

Судді: І.М. Белінська

ОСОБА_7