АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/7795/15-ц Головуючий суддя І інстанції Мельник І. М.
Провадження № 22-ц/790/2889/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції, третя особа: державний реєстратор ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу недійсним, відміну державної реєстрації, стягнення моральної шкоди, обмеження власників у переважному праві купівлі частки у праві спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2, при укладенні договору купівлі продажу 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований в м. Харкові по провулку Тарасівському, 31 від 05.07.2013 року, порушили норми ст. 362 ЦК України, не повідомили її письмово про намір продати частку у спільній частковій власності. Крім того, під час укладання договору не були враховані умови мирової угоди, яку було визнано 13 лютого 2013 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Просила визнати недійсним договір купівлі продажу ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований в м. Харкові по провулку Тарасівському, 31, що був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 05.07.2013 року, відмінити рішення державного реєстратора ОСОБА_4 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_2 на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по провулку Тарасівському, 31 в м. Харкові, за договором купівлі продажу, індексний номер 3689778 від 05.07.2013 року, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду в розмірі 23760 грн., стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 70000,00 грн. та обмежити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в переважному праві купівлі в праві загальної часткової власності у випадку продажу якої-небудь частки домоволодіння, розташованої в м. Харкові на провулку Тарасівському, 31, залишивши відповідача можливість здійснення такого права в другу чергу, після ОСОБА_1 Стягнути солідарно з відповідачів понесені судові витрати на користь позивача.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано договір купівлі продажу 1/4 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований в м. Харкові по провулку Тарасівському, 31, який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 05.07.2013 року недійсним. Відмінено рішення державного реєстратора ОСОБА_4 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_2 на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по провулку Тарасівському, 31 в м. Харкові, за договором купівлі продажу, індексний номер 3689778 від 05.07.2013 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 березня 2016 року Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції зобовязано внести в державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав власності ОСОБА_2 на ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по провулку Тарасівському, 31 в м. Харкові за договором купівлі продажу, індексний номер 3689778 від 05.07.2013 року, внесену на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за Інд. 3689778 від 05.07.2013 року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по правової допомоги в розмірі 550,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року скасувати, та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що суд помилково дійшов висновку про те, що в договорі купівлі-продажу від 05.07.2013 року між сторонами не відображені умови мирової угоди від 13.02.2013 року, у звязку із чим була порушена ч. 1 ст .203 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 23760,00 грн., та стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 70000 грн. змінити, ухвалити в цих частинах нове рішення, яким задовольнити вищевказані позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи. Вважає доведеним причинно-наслідковий звязок між діями відповідачів та спричиненою їй моральною шкодою, що підтвердили свідки, допитані в судових засіданнях.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу укладеного між позивачем та ОСОБА_6, 23 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого КП ХМБТІ реєстраційний № 16784099, позивачем була придбана 1/2 частка житлового будинку, розташованого за адресою м. Харків, провулок Тарасівський, 31. Право власності ОСОБА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2013 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за умовами якої сторони досягли домовленості з наступних питань: виділити у спільне користування ОСОБА_2, яка є власницею 1/4 частини, та ОСОБА_3, який є власником 1/4 частини житлового будинку № 31 по пров. Тарасівському в м. Харкові, наступне майно: в житловому будинку літ. «А» приміщення № 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, сіни літ. «а» приміщення І, ганок літ. «а1», господарчі будівлі душ літ. «И», погріб лі. «З», вбиральня літ. «Г», огорожа № 2, частина огорожі №1 (вїзд); виділити у власність ОСОБА_1, яка є власницею 1/2 частини житлового будинку № 31 по пров. Тарасівському в м. Харкові, наступне майно: в житловому будинку літ. «А» приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, ганок літ. «а4», господарчі будівлі сарай літ. «Б», літня кухня літ. «Д», погріб літ. «В», душ літ. «Е»; частину огорожі № 1 (хвіртка), залишити у спільному користуванні співвласників житлового будинку № 31 по пров. Тарасівському в м. Харкові; визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: м. Харків, пров. Тарасівський, 31, за планом, наданим експертом ХНДІСЕ ім.. Бокаріуса ОСОБА_8, як Додатковий варіант порядку користування земельною ділянкою; ОСОБА_1 зобовязалась сплатити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якості компенсації за виділене майно грошову суму в розмірі 5000 грн. відповідно до погодженого мировою угодою графіку. Умови зазначеної мирової угоди виконані сторонами, проти чого вони не заперечують.

Відповідно до договору купівлі - продажу ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 у власність 1/4 частину житлового будинку за адресою м. Харків, провулок Тарасівський, 31.

Визнаючи недійсним договір купівлі-продажу від 05 липня 2013 року, суд першої інстанції вважав, що зміст договору суперечить ЦК України та порушує порядок володіння та користування спільним майном.

Судова колегія вважає, що таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

На підставі частини першої статті 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах.

Відповідно до ч.4 ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у спільній частковій власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може звернутись до суду з позовом про переведення на нього прав та обов'язків покупця.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у постанові від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 18. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі інших співвласників будь-який співвласник має право пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця протягом одного року від дня, коли він довідався або міг довідатися про вчинення правочину (частина четверта статті 362 ЦК).

Під час розгляду позову про переведення на підставі статті 362 ЦК прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу, укладеним з порушенням переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, суду слід виходити з дійсної вартості частки на час розгляду справи. Невнесення одночасно з пред'явленням позову на депозитний рахунок суду грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець, є підставою для відмови в позові.

Вирішуючи такі спори, суд не має права задовольняти позови про визнання правочину недійсним, якщо його метою є переведення на позивача (співвласника майна) прав та обов'язків покупця, оскільки цивільним законодавством передбачено інші наслідки порушення положення частини четвертої статті 362 ЦК.

Позивач вимоги про переведення на неї прав покупця не заявляла, одночасно з пред'явленням позову на депозитний рахунок суду грошову суму не вносила, між тим вважає правочин недійсним в тому числі з підстав порушення відповідачами положень частини четвертої статті 362 ЦК, проте, у разі порушення положень частини четвертої статті 362 ЦК України, цивільним законодавством передбачено інші правові наслідки.

Крім того, переважне право купівлі діє лише у разі продажу частки особі, яка не входить до кола співвласників. У разі ж продажу частки будь-кому із співвласників решта співвласників не має переважного права на її купівлю.

Сторони не заперечували, що продаж спірної частки у нерухомому майні вчинено ОСОБА_5 не сторонній особі, а одному із співвласників нерухомого майна.

Якщо кілька співвласників бажають скористатися переважним правом купівлі частки, то вибір того, кому продати свою частку, належить продавцю відповідно до ч. 3 ст. 362 ЦК.

За таких обставин, неповідомлення ОСОБА_1 про відчуження належної ОСОБА_3 частки ОСОБА_2 не є підставою для визнання недійсним оспорюваного правочину.

Крім того, обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 наполягає, що в договорі купівлі-продажу не відображені умови мирової угоди, укладеної між сторонами щодо виділу в натурі її частки, чим порушені її права.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2013 року було визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про виділ на ідеальну частку ОСОБА_1 та на спільну ідеальну частку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 конкретних приміщень у нерухомому майні, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Між тим, із змісту зазначеної ухвали вбачається, що питання про припинення спільної часткової власності між сторонами не вирішено, ідеальні частки не перерозподілено; із пояснень сторін встановлено, що окремі об*єкти права власності що утворились після виділу часток у встановленому законом порядку не зареєстровані.

Оскільки ОСОБА_2 придбала частку ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності вона є його сингулярним правонаступником в частині його прав та обов*язків за мировою угодою визнаною ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2013 року, в силу чого, вказане судове рішення є обов*язковим для ОСОБА_2 й стосовно прав та обов*язків, які воно покладає на ОСОБА_3

ОСОБА_2 умови вказаної мирової угоди визнає, їх дотримується, що в суді апеляційної інстанції підтвердила також і позивач ОСОБА_1

За таких обставин відсутність у договорі купівлі-продажу посилання на умови мирової угоди між сторонами та незазначення у договорі приміщень відповідно до умов виділу за такою угодою, не тягне за собою недійсність правочину.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що укладенням оспорюваного правочину порушені права ОСОБА_1, отже помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання оспорюваної угоди недійсною.

Між тим, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції в частині відсутності підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Позивач вказує, що відповідачі завдали їй моральної шкоди своїми неправомірними діями та бездіяльністю, судовим пресингом, аморальною поведінкою, укладенням оспорюваної угоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 2 ч. 2, ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Як роз'яснено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Матеріали справи не місять належних та допустимих доказів того, що неправомірними діями відповідачів позивачу було завдано моральної шкоди. Неправомірність дій відповідачів не вбачається і із показань свідків, допитаних судом першої інстанції.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення цих позовних вимог, тому рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди залишається без змін.

Згідно роз*ясень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року змінити. В частині визнання недійсним договору купівлі - продажу 1/4 частини житлового будинку 31 по пров. Тарасівському у м. Харкові та в частині відміни рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 за договором купівлі - продажу від 05.07.2013 року - скасувати, у задоволенні цих позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді