НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 жовтня 2016 рокуСправа № 322/938/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за заявою: ОСОБА_1

заінтересовані особи: ОСОБА_2;

ОСОБА_3

про: встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

14.09.2016 до суду надійшла вищезазначена заява, в якій заявник просить:

- встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 у житловому будинку в с. Родінське Новомиколаївського району Запорізької області з липня 2013 року і до часу відкриття спадщини 23 травня 2015 року.

В обґрунтування вимог заявник зазначив наступне.

23 травня 2015 року помер батько заявника ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок та земельні ділянки. Заявник і дві його сестри, які звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, є спадкоємцями першої черги. Сам заявник не звертався до нотаріуса, оскільки проживав разом з батьком та вважав, що прийняв спадщину, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Проте, оскільки заявник зареєстрований за іншою адресою, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із неможливістю встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та пропуском строку для прийняття спадщини.

Виходячи з наведеного, заявник просив задовольнити його вимоги.

27.10.2016 заявник подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку заявлених вимог.

Заінтересовані особи 27.10.2016 надали суду письмові заяви, в яких зазначили, що згодні з вимогами заявника, та просили розглянути справу за їх відсутності.

З огляду на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У судовому засіданні 27.10.2016 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_4 помер 23 травня 2015 року у віці 71 року в с. Родінське Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторне) від 29.10.2015 серії І-ЖС № 335992.

Встановлення факту постійного спільного проживання з ОСОБА_4 на момент його смерті необхідно заявнику для підтвердження факту прийняття ним спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4

З матеріалів спадкової справи № 59/2015 до майна померлого 23 травня 2015 року ОСОБА_4 вбачається, що заінтересовані особи по даній справі 18.11.2015 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті їхнього батька, при цьому, в заявах зазначають про ОСОБА_1 як сина спадкодавця.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 234, 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, тобто фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього відноситься до фактів, що мають юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на спадщину.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Таким чином, термін «місце проживання», вжитий у ЦК України, є більш широким у порівнянні із відповідним терміном, закріпленим у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і охоплює також вжитий у цьому Законі термін «місце перебування».

Відтак, факт спільного проживання осіб, у розумінні норм ЦК України, який відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Кодексу, є основним актом цивільного законодавства, не залежить від реєстрації місця проживання осіб за однією адресою. Реєстрація місця проживання чи місця перебування фізичної особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод або підставою для їх обмеження, згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Разом з цим, фактом, що має юридичне значення, встановлення якого є предметом судового розгляду у даній справі, є саме постійне спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього.

Визначаючи постійне місце проживання, суд з огляду на приписи ст. 29 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», бере до уваги те місце проживання, у якому особа протягом року знаходиться найбільший час.

З паспорту заявника вбачається, що він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Довідкою Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 12.09.2016 № 459 про склад сімї ОСОБА_4 підтверджується те, що його син ОСОБА_1 дійсно на момент смерті ОСОБА_4 23.05.2015 проживав разом з ним без реєстрації.

Факт постійного спільного проживання заявника з ОСОБА_4 по день його смерті не заперечується також і заінтересованими особами у справі.

Враховуючи вищезазначене, суд визнає доведеним факт постійного спільного проживання заявника з ОСОБА_4 з липня 2013 року по день смерті останнього, отже заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 208, 212 215, 218, 223, 256, 259, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_4, який помер 23 травня 2015 року (актовий запис № 11 від 25 травня 2015 року, місце державної реєстрації смерті: виконавчий комітет Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області), з липня 2013 року по день його смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков