Провадження № 2/359/1008/2016
Справа № 359/1828/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Професійна спілка авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України», про поновлення на роботі, виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

25.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про скасування наказу про його звільнення, поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди та після уточнення розміру позовних вимог просить суд: поновити його на посаді начальника зміни відділу організації перевезень в Приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» з 27.01.2016 року, а також стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі57319 гривень 08 копійок, а також моральну шкоду в розмірі 50000 гривень (а.с.1-2,16-17,74-76).

Свої уточнені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що працював в даній авіакомпанії з 1993 року, в тому числі з 2001 року начальником зміни відділу організації перевезень в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України». 27 січня 2016 року хотів приступити до роботи та дізнався про те, що був звільнений наказом №40/п від 27 січня 2016 року на підставі п.2 ст.40 КЗпП України внаслідок виявленої невідповідності працівника займаній посаді, внаслідок недостатньої кваліфікації. Позивач вважає дії роботодавця незаконними та необґрунтованими, оскільки займав посаду більше двадцяти років, має великий досвід роботи, постійно підвищував свій професійний рівень та за сумлінну роботу наказом Державіаслужби України №328о/с від 18.11.2013 року був нагороджений відомчою заохочувальною відзнакою -00 нагрудним знаком «Знак пошани», за час роботи в МАУ неодноразово проходив навчання та стажування, в тому числі за кордоном. Вважає, що при звільненні роботодавцем не було враховано, що він має чотирьох дітей. Позивач зазначає, що відповідач грубо порушив трудове законодавство, звільнивши його без попередньої згоди профспілкової організації. Внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано і моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 гривень, яка полягає у моральних страждання, яких він зазначив через те, що має на утриманні чотирьох дітей та внаслідок звільнення залишився безробітнім, що призвело до погіршення самопочуття та конфліктів у родині.

В судовому засіданні позивач та його представник збільшили розмір позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку на день розгляду справи 03.06.2016 року в сумі 93327 гривень 22 копійки, виходячи з кількості днів вимушеного прогулу - 127 днів та середньоденної заробітної плати за два останніх місяці роботи перед звільненням 734 гривні 86 копійок. Додатково позивач в судовому засіданні пояснив наступне. В грудні 2015 року працюючи на зміні, до нього звернувся агент з Залу офіційних делегацій з прохання допомогти в оформленні багажу пасажиру, який летів рейсом авіакомпанії та мав велику значну кількість місць негабаритного багажу, який домовився зареєструвати на інших пасажирів, що летіли цим рейсом та не мали такого багажу. Його посадова інструкції дозволяє йому вирішувати такі нестандартні ситуації, тому він, поспілкувавшись з пасажиром-власником багажу, а також зателефонувавши двом пасажиром зі списку, які дали свою згоду на оформлення на них багажу цього пасажиру, після чого звернувся до агенту з реєстрації пасажирів аерохендлінгової компанія, та попросив зареєструвати багаж на пасажирів згідно списку. Він вважає, що дотримався вимог авіабезпеки, оскільки пересвідчився у пасажира, що його багаж, що пасажир летить цим рейсом, на який здійснювалось оформлення багажу. Крім того, весь багаж пройшов догляд на авіабезпеку та при митному оформленні. В подальшому він дізнався про те, що зареєстровані на шість пасажирів шість місць багажу були зняті з борту літака службою безпеки авіакомпанії, при цьому ані працівники служби ані аерохендлінгової компанії не повідомили його, що це відбувається. Він би пояснив, яким чином здійснювалось оформлення багажу. Він вважає, що пасажири під тиском співробітників безпеки авіакомпанії та можливих звинувачень у контрабанді відмовились від того, що надавали згоду на реєстрацію багажу на їх ім'я. Йому було відомо про те, що його спочатку відсторонили від роботи, а потім знову допустили, поки не був відкликаний сертифікат з авіаційної безпеки. Позивач також зазначив, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 та його безпосередній керівник ОСОБА_3, яка була присутні за засіданні профкому, не брали участі у службовому розслідуванні, яке мала проводити комісія, членами якої вони були, що свідчить про допущені відповідачем порушення при проведенні розслідування.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях (а.с.24-26,105-107). Представник відповідача зазначає, що підставою для звільнення позивача стали результати службового розслідування, викладені в наказі №31/п від 22.01.2016 року та яке було проведено у зв'язку з виявленим випадком неналежного перевезення багажу та неналежним виконання службових обов'язків працівником відділу перевезень ОСОБА_1 Зазначено, що 23.12.2015 року на рейсі МАУ PS 601 «Київ-Баку» було виявлено шість місць багажу (мішки білого кольору), що були зареєстровані на пасажирів, які взагалі багажу не мали, пасажири були опитані, а зазначений багаж був знятий з рейсу. При проведенні службового розслідування ними встановлено, що реєстрація шести місць багажу була проведена за вказівкою та при безпосередній участі начальника зміни відділу організації перевезень ОСОБА_1. Представник відповідача стверджує, що ОСОБА_1 грубо порушив вимоги авіаційної безпеки керівних міжнародних документів, зокрема Керівництва з авіаційної безпеки, відповідно до якого особи, що проводять реєстрацію пасажира на рейс, повинні приймати до перевезення у вантажному відділенні багаж, лише у тому випадку , якщо його володілець є присутнім при цьому та надає всі необхідні відповіді співробітнику щодо свого багажу, а також Програми авіаційної безпеки МАУ, яка містить аналогічні норми, та внутрішніх документів МАУ: Правил перевезення пасажирів і багажу , Положення про відділ організації перевезень та Посадової інструкції начальника зміни відділу організації перевезень. Вважають, що своїми діями позивач створив реальну загрозу безпеці пасажирів та членів екіпажу при виконанні вищевказаного рейсу, а також дії ОСОБА_1 призвели до недоотримання авіакомпанією коштів за оформлення багажу пасажирів в сумі близько 450 євро. Враховуючи зазначене адміністрацією МАУ було прийнято рішення відкликати сертифікат з авіаційної безпеки ОСОБА_1, наявність якого є обов'язковою умовою для перебування на посаді начальника зміни відділу організації перевезень. Крім того на вказаній посаді може перебувати особа лише з вищою освітою, а позивач має середню технічну освіту. В зв'язку з цим було вирішено запропонувати ОСОБА_1 вакантні посади в МАУ, а у разі неможливості працевлаштування на іншу вакантну посаду, звільнити його на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. 25.01.2016 року ОСОБА_1 було направлене повідомлення, в якому було зазначено про відкликання його сертифіката з авіаційної безпеки та про відсутність на даний момент вакантних посад за відповідною спеціальністю, з яким позивач ознайомлений 27.01.2016 року і в цей же день був виданий наказ №40/п про звільнення ОСОБА_1 з роботи з підстав, передбачених п.2 ст.40 КЗпП України. Додатково представником відповідача зазначено, що відповідно до вимог ст.32 Повітряного кодексу України спеціалісти, які обслуговують повітряні перевезення, входять до складу авіаційного персоналу, а особа, яка належить до авіаційного персоналу, повинна бути сертифікована на відповідність її діючим в Україні кваліфікаційним вимогам за професійною ознакою (ст.33 Повітряного кодексу України). Також зазначає, що відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 18 червня 2007 року №508 «Про затвердження Програми підготовки персоналу з авіаційної безпеки» персонал служби пасажирських перевезень зобов'язаний пройти курс підготовки із забезпечення авіаційної безпеки, по закінчення якого видається відповідне свідоцтво (сертифікат). Вона зазначає, що самі відсутність свідоцтва авіаційної безпеки, яке було відкликано у зв'язку з грубим порушенням вимог авіаційної безпеки, стало підставою для розірвання з ним трудового договору.

Представник третьої особи Професійної спілки авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України» в судовому засіданні підтримав рішення профкому МАУ дати згоду на звільнення начальника відділу організації перевезень ОСОБА_1 за п.2 ст.40 КЗпП України (виявленої невідповідності працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації) (а.с.87)

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та надані документи суд прийшов до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторонам та їх представникам судом було роз'яснено, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

В тому числі роз'яснено, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може гуртуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 24.06.1993 року працює в Авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України», яке з 08.11.2010 року перейменовано у приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України». В тому числі з 30.06.1994 року був призначений виконуючим обов'язки, а з 12.08.1994 року на постійній основі, на посаду начальника зміни СООП, з 08.10.2001 року - начальник зміни відділу організації перевезень, що підтверджується даними його трудової книжки (а.с.4-5)

Наказом Президента ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» від 27.01.2016 року №40/п позивача було звільнено із займаної посади начальника зміни відділу організації перевезень 27 січня 2016 року на підставі п.2 ст.40 КЗпП України внаслідок виявленої невідповідності працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації (підстава: наказ №31/п від 22.01.2016, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача та долученою до матеріалів справи копією наказу (а.с.5, 49).

Так, наказом Президента ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» №31/п від 22.01.2016 «Про результати службового розслідування» було відкликано сертифікат з авіаційної безпеки ОСОБА_1, начальника зміни відділу організації перевезень. (а.с.46).

Одночасно п.п.3,4 вищевказаного наказу передбачено: запропонувати ОСОБА_1, начальнику зміни відділу організації перевезень, вакантні посади за відповідною спеціальністю з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду, приймаючи до уваги вчинене ним грубе порушення посадової інструкції та вимог керівних документів авіакомпанії. В разі неможливості працевлаштування на іншу вакантну посаду звільнити ОСОБА_1 на підставі п.2 ст.40 КЗпП України внаслідок виявленої невідповідності працівника займаній посаді або викуваній роботі.

Як також зазначено у вищенаведеному наказі, він був виданий за результатами проведеного службового розслідування згідно з наказом №239 від 31.12.2015 року по факту неналежного виконання службових обов'язків працівником авіакомпанії ОСОБА_1, начальником зміни відділу організації перевезень.

Таким чином судом встановлено, що іншим наказом Президента ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» від 31.12.2015 №239 «Про проведення службового розслідування» було вирішено провести службове розслідування по факту неналежного виконання службових обов'язків працівником відділу організації перевезень до 15.01.2016(п.1 наказу); для проведення службового розслідування призначити комісію у складі: голова комісії - віце-президент з сервісу та логістики ОСОБА_5: члени комісії: заступник президента з авіаційної безпеки - директор ОСОБА_6, начальник служби авіаційної безпеки ОСОБА_2; начальник відділу організації перевезень - ОСОБА_7, заступник начальника відділу управління персоналом ОСОБА_8 (п.2 наказу) (а.с.28).

Пунктом 3 зазначеного наказу на час проведення службового розслідування відсторонено від виконання службових обов'язків із збереженням заробітної плати згідно штатного розпису начальника міни відділу організації перевезень ОСОБА_1

Наказом №15 від 22.01.2016 строк проведення службового розслідування був продовжений до 22.01.2016 (а.с.39).

Будь-яких доказів того, що за результатами проведення службового розслідування комісією було складено відповідний акт та прийнято колегіальне рішення, а також, що з результатами такого розслідування, проведеного комісією, створеною наказом президентка авіакомпанії, було ознайомлено позивача, суду надано не було.

З наданих представником відповідача письмових документів вбачається, що працівниками авіакомпанії були складені службові записки на ім'я заступника президента з авіаційної безпеки - директора ОСОБА_6, а саме: начальником служби авіаційної безпеки ОСОБА_9 від 11.01.2015 (а.с.32,36), інженера групи внутрішньої безпеки ОСОБА_14 від 11.01.2015 (а.с.35), також були складені рапорт ОСОБА_1 від 24.12.2015 (а.с.37), пояснювальна записка агента з організації обслуговування ВОГ СГО ОСОБА_10 від 24.12.2015 (а.с.38).

В подальшому 22.01.2015 заступником президента з авіаційної безпеки - директором ОСОБА_6 складена службова записка на ім'я голови комісії по службовому розслідуванню - віце-президента з сервісу та логістики ОСОБА_5 (а.с.30-31).

Крім того безпосередньо на ім'я президента Авіакомпанії була складена службова записка віце-президентом з сервісу та логістики ОСОБА_5 від 15.01.2016 про те, що дії начальника зміни відділу організації перевезень МАУ ОСОБА_1 завдали шкоди Авіакомпанії на суму 450 Євро (вартість перевезення 6-ти місць багажу по 75 євро кожна)(а.с.29), а також 22.01.2016 року директором юридичної дирекції авіакомпанії МАУ ОСОБА_11 була складена службова записка, за змістом якої проаналізувавши результати проведеного службового розслідування по факт неналежного виконання службових обов'язків працівником відділу організації перевезень ОСОБА_1, вказана посадова особа висловлює свою думку, що ОСОБА_1 своїми діями здійснив грубе порушення вимог посадової інструкції начальника зміни відділу організації перевезень, керівних міжнародних документів та Програми МАУ з авіаційної безпеки, чим створив загрозу безпеки пасажирів та членів екіпажу ПС, а також, що дії ОСОБА_1 призвели до недоотримання авіакомпанією коштів за оформлення багажу пасажирів у сумі близько 450 гривень.

Також в службовій записці на ім'я президента Авіакомпанії директор юридичної дирекції ОСОБА_11 зазначає, що вважав би за можливе прийняти наступне рішення щодо начальника зміни відділу організації перевезень ОСОБА_1 : відкликати сертифікат з авіаційної безпеки, про що повідомити ДП МА «Бориспіль»; запропонувати ОСОБА_1, начальнику зміни відділу організації перевезень, вакантні посади за відповідною спеціальністю з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду, якщо такі посади є, відповідно до вимог ч.2 ст.40 КЗпП України; в разі неможливості працевлаштування на іншу вакантну посаду, звільнити ОСОБА_1 на підставі п.2 ст.40 КЗпП України внаслідок виявленої невідповідності працівника займаній посаді або викуваній роботі; повідомити органи поліції про вчинене правопорушення.

Резолюція на вищезазначеній службовій записці директора ОСОБА_12 свідчить про те, що підлеглим працівникам було надано вказівку організувати необхідні дії та підготувати наказ (а.с.40).

Встановлено, що за порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягувався та, будучи повідомлений про відкликання сертифікату з авіаційної безпеки, наказ Президента ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» №31/п від 22.01.2016 «Про результати службового розслідування», яким було відкликано його сертифікат з авіаційної безпеки, до 03.06.2016 року не оскаржував, а у прийнятті відповідної уточненої позовної заяви від 03.06.2016 року, яким позивач мав намір змінити предмет спору та доповнити свої вимоги вимогою про скасування наказу від 22.01.2016 №31/п, судом було відмовлено з підстав, передбачених ч.1 ст.31 ЦПК України, враховуючи, що відповідне клопотання було заявлено після того, як суд перейшов до розгляду справи по суті та після фактичного дослідження судом обставин справи та зібраних у справі доказів.

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено підстав звільнення позивача, а саме, щодо невідповідності позивача займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації.

Так, враховуючи значний стаж роботи позивача на займаній посаді (з 1994 року), кількість отриманих ним сертифікатів про проходження перепідготовки, що підтверджується долученими до матеріалів справи сертифікатами (а.с.9-12), наявність заохочення (а.с.72), відсутність даних про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальні, а також даних про проведену у встановленому порядку атестацію позивача та прийняття рішення про невідповідність його займаній посаді в порядку, визначеному Законом України «Про професійний розвиток працівників», суд вважає безпідставними твердження позивача, що відкликання свідоцтва з авіаційної безпеки (строк дії якого з 28 листопада 2014 року до 28 листопада 2017 року - а.с.47) може бути підставою для розірвання трудового договору на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Щодо посилання представника відповідача на наказ Міністерства транспорту та зв'язку України від 18 червня 2007 року №508 та затверджену вказаним наказом «Програму підготовки персоналу з авіаційної безпеки», суд вважає необхідним зазначити, що вказана програма розроблена з метою впровадження вимог щодо підготовки авіаційного персоналу служб авіаційної безпеки, а також авіаційного персоналу, що має відношення до авіаційної безпеки, у відповідності до стандартів і рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації та Європейської конференції цивільної авіації. Програма визначає вимоги та рекомендації стосовно підбору персоналу, змісту програм навчання (курсів), підготовки авіаційного персоналу в галузі авіаційної безпеки авіаційних суб'єктів цивільної авіації України, а також критерії його сертифікації на підставі вимог Повітряного кодексу України та Державної програми авіаційної безпеки цивільної авіації.

За змістом вказаного документа він передбачає необхідність обов'язкової підготовки авіаційного персоналу з питань авіаційної безпеки, програм такої підготовки, вимоги до авіаційного суб'єкта щодо організації підбору, підготовки і сертифікації персоналу з авіаційної безпеки.

При цьому суд звертає увагу, що за змістом ст.201 КЗпП України, ст.6 Закону України «Про професійний розвиток працівників» обов'язок організації професійної підготовки та підвищення кваліфікації працівників покладений на власника підприємства або уповноважений ним орган.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам суд приходить до висновку, що виявлені роботодавцем обставини щодо сприяння позивача у реєстрації багажу пасажира на інших пасажирів, які летіли рейсом авіакомпанії, в тому числі за їх відсутності під час реєстрації багажу, та щодо заподіяння внаслідок цього можливих збитків авіакомпанії, що за твердженням відповідача було порушенням з боку позивача вимог Посадової інструкції позивача та діючих на підприємстві Керівництва по авіаційній безпеці та Програми авіаційної безпеки авіакомпанії «МАУ», суд приходить до висновку, що такі порушення могли бути підставою для відповідної відповідальності позивача: матеріальної чи дисциплінарної.

Враховуючи, що відповідач не вживав відповідних заходів щодо притягнення позивача до дисциплінарної чи матеріальної відповідальності, суд приходить до висновку, що розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих суду доказів, суд не має можливості встановлювати відповідні факти, які виходять за межі предмету спору.

Крім того, в ході судового розгляду справи було встановлено, що відповідач звільнив позивача з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України, проте в порушення вимог ч.1 ст.43 КЗпП України не отримав попередню згоду на звільнення працівника в профспілковій організації Професійної спілки авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України», членом якої, як визнано сторонами та третьою особою, є позивач.

Відповідне рішення про надання згоди на звільнення позивача за п.2 ст.40 КЗпП України (виявленої невідповідності працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації), була надана Професійною спілкою авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України» лише 05.05.2016 року, після направленого судом запиту в порядку ч.9 ст.43 КЗпП України (а.с.87,99-101).

Крім того, зі змісту направленого позивачу повідомлення від 25.01.2016 року (а.с.7) яким його повідомлено про відкликання сертифіката з авіаційної безпеки, також встановлено, що одночасно позивача повідомлено про відсутність на даний момент вакантних посад за відповідною спеціальністю, з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду та результатів службового розслідування по факту неналежного виконання ним посадових обов'язків (а.с.7).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що у відповідача станом на 25.01.2016 , а також на момент видані наказу про звільнення позивача 27.01.2016 року були відсутні вакантні посади, на які за його згодою міг бути переведений позивач, суду надано не було.

В зв'язку з вище викладеним, суд прийшов до висновку, що звільнення позивача відбулось без належних підстав та з порушенням встановленого порядку, а такому позовні вимоги про поновлення позивача на посаді начальника зміни відділу організації перевезень в ПРАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», а також стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч.5 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Оскільки резолютивна частина рішення суду про поновлення на роботі повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у 215-217 ЦПК України, в ній серед іншого має бути зазначено розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні.

При цьому суд, керуючись вимогами ст.ст.10,11, 60 ЦПК України , відповідно до якої суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає можливим стягнути розрахований позивачем середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, виходячи з розрахованої ним середньоденної заробітної плати за листопад та грудень 2015 року ((22385,94грн.(заробітна плата за листопад) + 22440,34грн.(заробітна плата за грудень))/ 61 (кількість календарних днів в листопаді-грудні 2015)*127 календарний день з дати звільнення 27.01.2016 року по 03.06.2016 року включно)= 93327,22грн.

При цьому суд також враховує, що будь-яких заперечень щодо правильності розрахунку, а також доказів, які ці обставини підтверджують, відповідачем надано не було.

Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування завданої йому внаслідок незаконного звільнення моральної шкоди в сумі 50000 гривень, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодуванню власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що звільнення позивача відбулось з порушенням чинного законодавства та законних прав позивача ОСОБА_13, що завдало позивачу моральних переживань та вимагало від нього вжиття додаткових зусиль для організації свого життя, враховуючи наявність у позивача на утриманні малолітніх дітей (а.с.77-79), необхідність звернення з позовом до суду, проте враховуючи розмір належного позивачу до відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд приходить до висновку, що ця обставина всукупності з встановленим судом фактом порушення прав позивача є достатнім відшкодуванням завданої їй моральної шкоди.

Строк звернення з позовом до суду визначений ст.232 КЗпП України позивачем не порушений.

Відповідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок з позовних вимог немайнового характеру та 933 гривень 27 копійок з позовних вимог майнового характеру, всього на загальну суму 1484 гривні 47 копійки підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215,267 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника зміни відділу організації перевезень в Приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» з 27.01.2016 року.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 93327 гривень 22 копійки (дев'яносто три тисячі триста двадцять сім гривень двадцять дві копійки).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» судові витрати на користь держави в розмірі 1484 гривні 47 копійки (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири гривні сорок сім копійок).

Рішення в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів