Справа № 715/930/16-ц
Провадження № 2/715/491/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.,

секретаря судового засідання Затолошної Р.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,1802 га, яка знаходяться АДРЕСА_1

Посилається на те, що 26 грудня 2015 року вим було збудовано залізо - бетонний фундамент під огорожу навколо його земельної ділянки. 27 грудня 2015 року відповідач разом зі своїм товаришем, зруйнували збудований напередодні фундамент, повисмикували межові знаки та розкидали дерев'яні колоди.

Вказує на те, що 28 грудня 2015 року він відновив зруйнований фундамент, однак, через декілька годин після завершення будівельних робіт відповідач знову зруйнував його. Посилається на те, що неправомірними діями відповідача йому була завдана матеріальна шкода на суму 5 376 грн. та моральна шкода, яку він оцінив в сумі 5 000 грн. Зважаючи на викладене просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь завдану йому шкоду та судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити та надав аналогічні пояснення викладені в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він ішов додому по дорозі і побачив, що ОСОБА_1 перекрив дорогу, забивши на ній колики і поклав дошки, тобто зробив опалубку, вказував на те, що він вимикав 2 колики і пішов далі, при цьому посилався на те, що фундаменту він не розбивав, тому він просив суд відмовити у задоволенні позову

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на його безпідставність та недоведеність, зокрема, посилався на те, що позивачем не доведено, що був фундамент, яку саме було заподіяно шкоду та її розмір.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказані правові норми врегульовують загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду у позадоговірних (деліктних) правовідносинах. При цьому на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність дій заподіювача шкоди та причинний зв'язок таких дій із заподіяною шкодою.

У спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1802 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка знаходяться в АДРЕСА_1

Між сторонами існує спір щодо межі сусідніх ділянок. Зокрема, як встановлено, неодноразово засідала земельна комісія з приводу спору між сусідами ОСОБА_1 та сімєю ОСОБА_7. За результатами розгляду заяв було рекомендовано винести межові знаки в натурі. Позивачем ОСОБА_1 запрошено інженера Чернівецького інституту землеустрою, яким було проведено винесення меж земельної ділянки позивача. Однак, відповідач ОСОБА_3 не погодився із висновком проектної організація, так як вважав його неприйнятним для себе.

Позивач ОСОБА_1 з метою захисту свого права на земельну ділянку 26 грудня 2015 року збудував фундамент під огорожу навколо власної земельної ділянки, за куплені ним будівельні матеріали на суму 9 408 грн.

27 грудня 2015 року відповідач ОСОБА_3 зі своїм товаришем, зруйнували частину фундаменту, який на думку відповідача ОСОБА_3 знаходився на дорозі. Зокрема, як вбачається із відеозапису, наданого позивачем, відповідач ОСОБА_3 витягує забиті колики позивачем та руйнує зроблену опалубку в яку залито бетон. Вказані обставини в судовому засіданні також підтвердив свідок ОСОБА_5

З даного приводу позивач звертався до відділу поліції, за результатами розгляду його зави було складено висновок від 31 грудня 2016 року. З даного висновку вбачається, що між сторонами на протязі двох років існують неприязні відносини з приводу розподілу меж їх земельних ділянок та дороги, яка простягається між ними. Також встановлено, що 27 грудня 2015 року в ході суперечки між ними, ОСОБА_3 разом із своїм знайомим ОСОБА_6, зруйнували бетонний фундамент під паркан, збудований ОСОБА_1 26 грудня 2015 року.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування завданої йому шкоди є обґрунтованими.

Натомість відповідач ОСОБА_3 всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України доводи позивача не спростував і не довів відсутність своєї вини.

При цьому слід зазначити, що відповідачу ОСОБА_3 в даному випадку слід було діяти відповідно до вимог ст.158 ЗК України, а не діяти самоправно. Адже, як встановлено в судовому засіданні, між сторонами виник спір щодо володіння та користування земельними ділянками. Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів..

Посилання відповідача ОСОБА_3 та те, що він не руйнував фундаменту під огорожу, не пошкодив та не знищив стовбці для огорожі, а лише їх демонтував, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки демонтажем стовбців відповідач пошкодив залиту бетонну основу огорожі ОСОБА_1, на спорудження якої він витратив грошові кошти.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як встановлено в судовому засіданні, вартість відновлення зруйнованої частини фундаменту під огорожу в с. Валя Кузьмин на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 становить 5 376 грн., що підтверджується наданим розрахунком будівельної компанії ТОВ «ЄвроІнтерБуд».

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на відшкодування майнової шкоди в сумі 5 376 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини

Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3, пов'язаних з пошкодженням ним майна позивача ОСОБА_1, останньому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях, викликаних вказаними діями, порушенні його прав на володіння і користування належним йому майном, необхідності докладання додаткових зусиль для їх відновлення.

Тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу і завдану йому моральну шкоду.

При визначенні розміру відшкодування такої шкоди суд виходить з характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, засад розумності, виваженості та справедливості і вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування вказаної шкоди 500 грн..

У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в сумі 1102,40 грн., зокрема, 551,20 грн. сплачену позивачем за подання позовної вимоги майнового характеру та 551,20 грн. - немайнового характеру.

На пiдставi викладеного, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1192, Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 жителя АДРЕСА_3 завдану матеріальну шкоду в сумі 5 376 (п'ять тисяч триста сімдесят шість) гривень та 500 гривень моральної шкоди, а також 1102 (тисячу сто дві) гривні 40 копійок у відшкодування судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: