Справа №2-1625/1997 08.02.2016
Провадження №22-ц/784/23/16
Єдиний унікальний номер 2-1625/1997
Номер провадження 22-ц/784/23/16
Головуючий у 1 інстанції Кваша С.В.
Категорія 39 Доповідач Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: судді Прокопчук Л.М.

Суддів Базовкіної Т.М., Буренкової К.О.

Із секретарем судового засідання Горенко Ю.В., Лівшенко О.С.

За участю заявника ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 жовтня 1997 року у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на ? частку квартири,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2015 року відновлено втрачене судове провадження № 2-1627/1997 за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на ? частину квартири (а.с. 20).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 1997 року встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті бабці ОСОБА_6 за її заповітом від 23 листопада 1993 року. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право власності по ? частини квартири № 8 по пр. Леніна в м. Миколаєві в порядку спадкування (а.с. 153-155).

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити (а.с. 2-4).

Заявник та її представник в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення заявника, її представника, позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційне провадження по справі слід закрити з таких підстав.

Згідно зі ст. 37 ЦПК у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Отже, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку із вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 1997 року між ОСОБА_4, який діяв в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5 виник спір щодо спадкового майна - квартири АДРЕСА_1, яка належала їхнім батькам матері ОСОБА_6 та батьку ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 22 лютого 1993 року, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду (а.с. 36).

23 листопада 1993 року ОСОБА_6Ф склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 заповідала онуку ОСОБА_3. Одночасно вона зобовязала ОСОБА_3 надати право довічного проживання в кімнаті жилою площею 9,9 кв.м. та користування кухнею, ванною, туалетом, коридором сину ОСОБА_3Ю (а.с. 143).

21 січня 1995 року ОСОБА_6 померла. Згідно інформації нотаріальної контори спадкова справа після її смерті відсутня (а.с. 130 зв., 144 зв.)

09 лютого 1996 року ОСОБА_7Ф склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зазначену вище квартиру заповідав сину ОСОБА_5. Одночасно зобовязав його надати право довічного проживання в кімнаті житловою площею 10,4 кв.м. ОСОБА_3 (а.с. 117).

15 березня 1997 року ОСОБА_7 помер (а.с. 110).

22 квітня 1997 року із заявою про прийняття спадщини до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_5 (а.с.114-115). За його заявою зазначеною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 255/97 (а.с. 113).

21 серпня 1997 року до тієї ж нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_8, який діяв зі згодою батька ОСОБА_4 (а.с. 115-116).

Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 не видавалось.

З оскаржуваного рішення суду вбачається, що задовольняючи позов, суд виходив з положень ст. 549 ЦК України 1963 року, а також з того, що позивач в інтересах неповнолітнього сина продовжував проживати у спірній квартирі, розпорядився часткою спадкового майна після смерті обох спадкодавців, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні.

З пояснень позивача в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що він разом з батьком ОСОБА_4, а також відповідач ОСОБА_5 були присутні в судовому засіданні під час розгляду спору. Про ухвалене судом рішення було відомо сторонам.

Про обізнаність відповідача ОСОБА_5 про судове рішення свідчить також факт реєстрації права власності на спірну квартиру за сторонами по справі Миколаївським бюро технічної інвентаризації 20.11.1997 року та 02.02.1998 року, тобто за зверненням кожної сторони (а.с. 62 зв., 63 зв.).

Заявник, а також позивач в судовому засіданні апеляційного суду пояснили, що після ухвалення рішення особові рахунки на квартиру в житловому органі були поділені між сторонами по справі, на підставі чого кожна з них самостійно сплачувала платежі за отримані комунальні послуги. Про наявність двох особових рахунків свідчить також відомості, викладені в довідці житлового органу від 14.05.2013 року (а.с. 99 зв.).

Наведене свідчить про те, що відповідачу й заявнику було відомо про ухвалене судом рішення, з яким відповідач погодився і його не оспорював.

01 січня 2013 року помер ОСОБА_5, а 11 жовтня 2013 року помер ОСОБА_4 (а.с. 95 зв.).

30 квітня 2013 року заявник звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, в якій зазначала, крім іншого спадкового майна, наявність частки спірної квартири (а.с. 94 зв.).

Як розяснено в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" відповідно до положень статті 37 ЦПК у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, зміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках зміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, якщо правонаступництво допускається, воно може мати місце на будь-якій стадії цивільного процесу, у тому числі на стадії апеляційного оскарження судового рішення. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. Тому право апеляційного оскарження судових рішень у межах установлених статтею 294 ЦПК строків належить і її правонаступнику.

У зазначених випадках на стадії апеляційного провадження питання про процесуальне правонаступництво вирішує суд апеляційної інстанції.

Виходячи зі змісту процесуального законодавства процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв'язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов'язків попередньої особи (ст. 37 ЦПК України).

Таким чином, підставою процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, із спірних або встановлених судом правовідносин майнового характеру.

При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії виконані попередником є обов'язковим для правонаступника (ч. 2 ст. 37 ЦПК України).

Заявник є спадкоємцем ОСОБА_5, але вона не є його процесуальним правонаступником, оскільки судове рішення було винесено у 1997 році за час його життя, про ухвалене судове рішення йому було відомо, до дня смерті, тобто 01.01.2013 року, він його не оскаржував.

Оскаржуваним судовим рішенням було вирішено питання щодо спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7, спадкоємцем яких заявник не є. Таким чином, суд при розгляді справи не вирішував питання про її права та обовязки, тому відповідно до положень ч.1 ст. 292 ЦПК України та розяснень п. 8 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України апеляційне провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. 292, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 жовтня 1997 року у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на ? частку квартири, закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді