Справа № 226/988/16-ц
Провадження №2-о/226/87/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2016 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Клепка Л.І.,

секретаря Тіссен О.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград Донецької області справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Димитровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту смерті чоловіка, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, на обґрунтування якої вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у комунальному закладі «Центральна міська клінічна лікарня № 24 міста Донецька» помер її чоловік ОСОБА_2, факт смерті якого підтверджується лікарським свідоцтвом № 187 від 16 травня 2016 року та свідоцтвом про смерть № 026440, виданим 17.05.2016 року Кіровським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька. Оскільки свідоцтво про смерть всупереч закону видане не українським органом державної влади, а так званої ДНР, заявник звернувся до Димитровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питання підтвердження дійсності свідоцтва про смерть чоловіка, на що була отримана відмова та роз'яснено порядок звернення до суду на предмет встановлення факту смерті особи, яка померла на непідконтрольній українській владі території. Вказуючи на це та пов'язуючи встановлення факту смерті з необхідністю оформлення своїх спадкових прав, заявник просить суд встановити факт смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Донецьк.

В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і просила суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Димитровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність заінтересованої особи, що не перешкоджає судовому розгляду.

Вислухавши пояснення заявника, свідка та дослідивши докази у справі, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до довідки УПСЗН Димитровської міської ради від 02.06.2015 року № вона перебуває на обліку в УПСЗН м.Димитрова як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем перебування якої значиться: АДРЕСА_2 (арк.спр.7).

Чоловік заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується наданою заявником ксерокопією його паспорту (арк.спр. 5-6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер на непідконтрольній українській владі території в м.Донецьку, де і був похований.

На підтвердження смерті чоловіка заявником надані суду лікарське свідоцтво про смерть № 187, видане Центральною міською клінічною лікарнею №24, згідно якого причиною смерті є двостороння пневмонія, свідоцтво про поховання, видане КП «Ритуальна служба м.Донецька» про поховання ОСОБА_2, згідно якого ОСОБА_2 похований 17.05.2016 року на кладовищі №11 в м.Донецьку по вул.Айлантовій, та свідоцтво про його смерть, видане Кіровським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька, відповідно до якого ОСОБА_2, уродженець с.Старий Мерчик Валковського району Харківської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Донецьку у віці 70 років. Зазначені документи видані невизнаними державою Україна державними органами так званої ДНР.

Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами).

Частиною першою статті 6 цього Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 257-1 Цивільного процесуального Кодексу, за правилами якої заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України.

Оскільки згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів м.Донецька тимчасово призупинено, заявник, як внутрішньо переміщена особа, згідно з п.11 ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Оскільки на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником подано документи, які відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не створюють правових наслідків, так як будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсними, єдиним законним способом отримати свідоцтво про смерть, що буде визнане державою Україна, є звернення із заявою до суду в порядку окремого провадження на підставі ст.256 Цивільного процесуального кодексу України для встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості її реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події.

Як встановлено судом і вбачається з відповіді начальника Димитровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 08.06.2016 року, куди звернулася заявник, в реєстрації смерті чоловіка їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю в неї належних документів на підтвердження вказаного факту і роз'яснено можливість встановлення факту смерті особи, померлої на непідконтрольній українській владі території, в судовому порядку.

Факт смерті ОСОБА_2, який мав місце 15.05.2016року в м.Донецьк, знайшов своє достатнє підтвердження в судовому засіданні як в показаннях самого заявника, так і в показаннях свідка ОСОБА_3, який суду пояснив, що померлий ОСОБА_2 був його кумом та близьким товаришем. В травні 2016року від своєї родини, яка залишилась проживати в м.Донецьку, йому стало відомо про те, що ОСОБА_2 помер від пневмонії та був похований на кладовищі №11 в м.Донецьку.

Даючи оцінку допустимості таким письмовим доказам, як лікарське свідоцтво, свідоцтво про смерть, довідка про захоронення, видані установами самопроголошеної ДНР, на які в ході судового розгляду посилалася заявник, суд з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у справі «Кіпр проти Туреччини» та Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, виходячи з ключових інтересів заявника, з метою повного і всебічного з'ясування обставин справи, як виняток, приймає ці документи до уваги і оцінює їх в сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами.

Згідно відомостей Димитровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 09.06.2016 року, актовий запис про смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній.

Підставою для отримання такого документу, відповідно до ч. 2 ст.259 ЦПК, може бути рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Оскільки факт смерті, який просить встановити заявник, породжує для неї правові наслідки, які не пов'язуються з подальшим вирішенням спору про право, і інша позасудова процедура одержання документа, який посвідчував би факт смерті відсутня, суд вважає за можливе з метою захисту прав заявника та забезпечення належного оформлення нею спадкових прав її заяву задовольнити, встановивши факт смерті чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Донецьку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57, 209, 212-215, 234, 256, 257-1, 259, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті чоловіка задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Старий Мерчик Валковського району Харківської області, місце реєстрації до смерті: АДРЕСА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Донецьк у віці 70 років.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в разі незгоди з ним можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Оскарження судового рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Л.І.Клепка