Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2324/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Нерода Л. М.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

09.11.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого: Голованя А.М.

суддів: Карпенка О.Л., Гайсюка О.В.

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та визнання договорів дарування недійсними і

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року позовна заява ОСОБА_2 була залишена без руху для усунення її недоліків, а ухвалою від 20 липня 2016 року визнана неподаною та повернута заявнику.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Позивач, який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, подав, через свого представника, заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦК України неявка сторони не перешкоджає розглядові справи.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув її недоліки згідно ухвали суду від 01 червня 2016 року.

Право на пред'явлення позову - це право особи звернутися до суду з позовом про захист порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 55,124 Конституції України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зазначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, аналогічне положення міститься і в Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Згідно ч.1 ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою суду від 01 червня 2016 року позовна заява ОСОБА_2 про визнання була залишена без руху та надано строк для усунення її недоліків - п'ять днів з дня отримання копії ухвали.

Отримавши вказану ухвалу 25 червня 2016 року представник позивача ОСОБА_3 подав до суду письмове клопотання про поновлення строку на усунення недоліків позову, в якому зазначив, що ухвала ним невиконана через хворобу, а саме госпіталізацію до лікарні та відрядження.

Відповідно до положень ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов'язковою. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання. З питань, зазначених у цій статті, судом постановляється ухвала.

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення згаданих вище вимог закону не вирішив клопотання про поновлення строку, зокрема, не постановив з цього питання відповідну ухвалу, обмежившись лише в оскарженій ухвалі від 20 липня 2016 року посиланням на відсутність поважних причин для поновлення вказаного строку.

При цьому, зазначивши в ухвалі про відсутність доказів поважності пропуску строків визначених в ухвалі від 01 червня 2016 року, суд не звернув уваги на те, що в заяві представника позивача ОСОБА_3 про поновлення строку вказано, що ним надаються копії медичної довідки та наказу про відрядження на підтвердження зазначених обставин.(а.с. 115)

Слід зазначити, що в матеріалах справи зазначені документи відсутні, але й відсутній відповідний акт, який складається згідно п. 2.8 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, про те, що вони не були долучені до клопотання представника позивача.

Наведене свідчить про те, що суд не врахував положення чинного ЦПК України та засади ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини щодо того, що кожна людина при визначенні її громадських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих ним доказів.

За таких обставин повернення позовної заяви не відповідає вимогам Циваільно-процесуального кодексу й означає, що воно було здійснено за формальних та надуманих підстав.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу суду необхідно скасувати на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 липня 2016 року скасувати.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та визнання договорів дарування недійсними направити до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: