Провадження №2/761/1577/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

03 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарях Козак Н.В., Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: представник уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Рішенням Європейського суду з прав людини «ОСОБА_1 проти України» від 16.05.2013 року встановлена виплата позивачу 10 000,00 Євро в якості відшкодування моральної шкоди, що має бути конвертована у національну валюту держави - відповідача за курсом на день здійснення платежу, разом з будь - якими податками, що можуть нараховуватись. Так, на виконання рішення суду позивачем, яка змінила прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» у відповідача у його Кримському відділенні було відкрито рахунок на підставі договору № 52652911. Грошові кошти у розмірі 108 576,91 грн. внесені Державою на виконання рішення Європейського суду з прав людини перераховані платіжним дорученням № 404 від 20.01 2014 р. на рахунок відкритий у Кримському регіональному управлінні ПАТ «Ощадбанк». Неодноразові звернення до відповідача, його Філії у Криму з вимогами повернення коштів, присуджених за рішенням Європейського суду залишені відповідачем поза увагою. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму вкладу у розмірі 108 576,41 грн., пеню у сумі 1 739 402 грн. 10 коп., відповідно до Закону України «Про Захист прав споживачів» та передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних у сумі 4 765,49 грн. та 78 783 грн. 41 коп. - втрати від інфляції. Крім того позивачу неправомірними діями відповідача спричинено моральну шкоду, яка виразилася у погіршенні стану здоров»я, загостренні хронічних захворювань. Незаконна відмова виконувати умови договору завдали душевні страждання і переживання. Позивачу довелося взяти фінансову позику на суму 125 000,00 грн. за відсутності можливості отримати пенсію, заробітну плату у зв»язку із переїздом до материкової частини України з Криму, де позивач прожила 21 рік та де народилися доньки. За таких обставин моральну шкоду позивач оцінює у 100 000,00 грн. Також просить суд стягнути з відповідача і витрати на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн. Також позивач просить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 108 676,91 грн., яка є справедливою компенсацією за рішенням Європейського суду з прав людини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Надала згоду на ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки повідомлявся належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Третя особа також не з»явилась у судове засідання. Про розгляд справи повідомлена належним чином.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, третьої особи на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 13.05.2013 року та 14.10.2013 р. було укладено з ПАТ «Державний ощадний банк» України» договори № 1947227 та № 52652911 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування.

Як пояснила в судовому засіданні позивач, зазначені договори укладались з метою виконання рішення Європейського суду з прав людини від 16.05.2013 р. щодо справедливою сатисфакції на ім»я ОСОБА_1 суми у розмірі 10 000,00 Євро.

Встановлено, що ОСОБА_1 27 червня 2014 року змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» у зв»язку із укладанням шлюбу.

Також, як свідчать матеріали справи на виконання рішення Європейського суду з прав людини за платіжним дорученням № 405 від 20.01.2014 р. Міністерством юстиції України (оплачено Державною казначейською службою України 11.02.2014 р.) належна до виплати сума у національній валюті України в гривні у розмірі 108 576,91 грн. була перерахована на рахунок позивача у філії - Кримське республіканське відділення ПАТ «Держаний ощадний банк України» відкритий на підставі договору № 52652911 від 14.10.2013 р.

Згідно зі ст. 1066 ЦК України За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка, відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Як встановлено в судовому засіданні позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити грошові кошти, перераховані на виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В свою чергу відповідно до ст.. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Доказів, які б свідчили про належне виконання ПАТ «Державний ощадний банк України» взятих на себе зобов»язань за договором банківського вкладу отримано не було.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 108 576,91 грн.

До правовідносин, які виникли між сторонами застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до вимог ст. 10 Закону у разі коли виконавець прострочує виконання надання послуги згідно з договором, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги.

За розрахунком позивача, що його було перевірено в судовому засіданні пеня становить суму у розмірі 1 739 402 грн. 10 коп.

Приписами ч. 2 ст. 625 ЦПК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, що його було перевірено в судовому засіданні пеня становить суму у розмірі 1 739 402 грн. 10 коп., 3% річних - 4 765 грн. 49 коп., інфляційні втрати - 78 783 грн. 41 коп.

Зважаючи на порушення відповідача умов договору, беручи до уваги, що під час розгляду справи обставин, які дають змогу застосувати положення ст. 551 ЦК України, суд вважає задовольнити і вимоги позивача в частині стягнення штрафних санкцій.

Щодо стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз'яснено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються положеннямичинного законодавства України, нормами яких стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено.

Також суд вважає за можливе відмовити ОСОБА_1 у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

До судових витрат, згідно до ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться, зокрема, судовий збір та витрати на правову допомогу.

В свою чергу ч. 1 ст. 56 ЦПК України встановлено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Частиною 2 ст. 56 ЦПК України встановлено, що особа, яка має право надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Зважаючи на те, що особа, яка має відповідно до чинного законодавства право надавати правову допомогу до участі в справі відповідно до ст. 56 ЦПК України не допускалась, підстави для стягнення витрат на таку допомогу відсутні.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст.88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст.23,526,1066,1067 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 суму вкладу у розмірі 108 576 грн. 91 коп., пеню у розмірі 1 739 402 грн. 10 коп., 3% річних у сумі 4 765 грн. 49 коп. та індекс інфляції у розмірі 78 783 грн. 41 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в дохід держави судовий збір у розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя: