Номер провадження 2/638/1889/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10.02.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Штих Т. В.

за участю секретаря Чаленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося 09.11.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»: заборгованість у розмірі 57310, 87 грн. за кредитним договором № DNH4KP93040215 від 22.12.2005 року. Судові витрати у розмірі 1218,00 грн. судового збору.

В обґрунтування заявленого позову ПАТ КБ „ПриватБанк зазначає, що 22.12.2005 р. між ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір. Відповідно до умов цього договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 3042,00 грн. Відповідач умови договору не виконує, тому станом на 23.09.2015 р. утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 57310,87 грн.

В судове засіданні представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника ПАТ КБ „ПриватБанк ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності № 3734 К Н О від 04.09.2015 р., надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за відсутності представника позивача, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

22.12.2005 р. ОСОБА_1 звернулася із заявою до ПАТ КБ „ПриватБанк про отримання кредиту. Позичальник виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. п. 5.3. п. 5 Умов та правил надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. та 5 % від суми позову.

ПАТ КБ „ПриватБанк прийняті на себе зобовязання за кредитним договором виконано в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

ОСОБА_1 прийняті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує в повному обсязі.

Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Крім того, на підставі ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Станом на 23.09.2015 р. у відповідача ОСОБА_1 існують боргові зобовязання по погашенню кредиту на загальну суму 57310,87 грн., з яких:

12566, 63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

41538,96 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором;

500,00 грн. штраф (фіксована частина);

2705,28 грн. штраф (процентна складова).

За п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Пеня була нарахована позивачем без урахуванням вимог ст. 258 ЦК України щодо спеціальної позовної давності в розмірі, визначеному на підставі п. п. 5.1., 5.2., 5.3. Умов та правил надання споживчого кредиту фізичним особам. Сума пені та штрафу складає 44744,24 грн.

Суд доходить до висновку, що вказана пеня та штраф підлягають стягненню частково. Так, відповідно до положень ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів від 12.05.1991 р. № 1023-XII умови угоди є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону).

Договір кредитування фізичних осіб є за своїм характером споживчим, що підтверджується і тлумаченням Верховного Суду України, наведеному в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів.

Пеня у даному зобовязанні нарахована таким чином, що сума пені перевищує суму боргу за кредитом та відсотками, що є очевидним порушенням принципу добросовісності. Більше того, нарахування пені по цьому договору за період понад пять років, означає стягнення більше трьох тисяч відсотків від суми заборгованості, що є, на думку суду, необґрунтовано суворою цивільною санкцією.

Тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені та штрафу, що підлягає стягненню, до 4146,85 грн.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача ПАТ КБ „ПриватБанк сума заборгованості за кредитним договором № DNH4KP93040215 в розмірі 6935,75 грн., а саме: 2788,90 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4146,85 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Одночасно з відповідача ОСОБА_1 у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 1218,00 грн.

На підставі ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів від 12.05.1991 р. № 1023-XII, ст. ст. 258, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 88, 209, 212 215, 224 226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк 6935, 75 грн. (шість тисяч девятсот тридцять п`ять грн. 75 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.)

В задоволенні іншої частини позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: