Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 9 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що 20 серпня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання кредиту, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 41 048,30 євро на строк до 18 серпня 2028 року зі сплатою 14,59 % річних.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором 20 серпня 2008 року між позивачкою та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки, згідно із умовами якого вона відповідає перед банком за порушення зобов'язань боржником за основним договором.

Однак укладення та виконання вимог кредитного договору зі сторони банку відбувалося з порушенням вимог законодавства.

Так, у порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладанням кредитного договору про надання споживчого кредиту кредитодавець не повідомив споживача у письмовій формі про кредитні умови, а в договорі про надання кредитного договору відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту.

Також банк не попередив позичальника, що він несе валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором.

Дані обставини є підставою визнання вищевказаного кредитного договору недійсним, оскільки банк навмисно ввів позичальника в оману.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_3, із урахуванням уточнень, просила визнати недійсними зазначені договори кредиту та поруки.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 9 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, із висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 202, 203, 626, 627, 629, 637, 652 ЦК України, на підставі доказів, оцінених відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними.

Апеляційний суд у своїй ухвалі правильно врахував роз'яснення постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до п. 16 якої саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми процесуального права та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель