У х в а л а

іменем україни

6 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Чернігівської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради про зобов'язання відповідача, як орендодавця, виконати вимоги ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про оренду землі» та припинити дію договору оренди земельної ділянки від 29 грудня 2012 року, починаючи з 9 лютого 2015 року, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 27 січня 2015 року згідно договору купівлі-продажу вона продала нежитлове приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1, що належало їй на праві приватної власності. 9 лютого 2015 року вона звернулась до Чернігівської міської ради із заявою про припинення дії договору оренди земельної ділянки у зв'язку з продажем об'єкта нерухомості, який на ній розміщений. Але отримала відмову, що суперечить ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», у зв'язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 1 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено. Зобов'язано Чернігівську міську раду, як орендодавця, виконати вимоги ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про оренду землі» та припинити дію договору оренди земельної ділянки № 2870 від 29 грудня 2012 року, починаючи з 09 лютого 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 27 січня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 1 грудня 2015 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням,

ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктами «а», «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (ч. ч. 1, 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»).

У випадку, коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України).

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

Виходячи із наведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, - права власності або права користування.

Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

ОСОБА_4, посилаючись на норми ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі»та п. 30 договору оренди, просила зобов'язати Чернігівську міську раду виконати вимоги вказаної статті та припинити дію договору оренди земельної ділянки від 29 грудня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, правильно виходив із того, що нормами ст. 7 Закону України «Про оренду землі», а також договором оренди земельної ділянки, не передбачено обов'язку міської ради як орендодавця припинити дію договору оренди земельної ділянки у разі переходу права власності на будівлю розташовану на орендованій земельній ділянці до іншої особи.

Крім того, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що коли фактичне користування земельною ділянкою та зведеною на ній будівлею здійснює її новий власник, умовами договору та законодавством передбачена можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору, проте з такими вимогами щодо способу припинення права користування земельною ділянкою ОСОБА_4 до суду не зверталася

Доводи, на які посилається представник заявника у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна І.К. Парінова О.В. Ступак