У Х В А Л А

іменем україни

01 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Попович О. В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що 29 липня 2008 року між ним та ОСОБА_10 було укладено договір позики, за яким останній отримав у нього 6 тис. доларів США та зобов'язався їх повернути до 30 липня 2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер, спадкоємцями першої черги після його смерті є ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Посилаючись на те, що спадкоємці ОСОБА_10 грошові кошти, отримані спадкодавцем у борг, не повертають, з урахуванням уточнень позовних вимог просив стягнути з відповідачів на свою користь у рівних частинах суму боргу у розмірі 77 700 грн з урахуванням курсу валюти станом на 30 жовтня 2014 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_8

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 77 700 грн грошових коштів за договором позики від 29 липня 2008 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_11 - ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2014 року змінено в частині розміру грошових коштів, що підлягають стягненню.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 по 15 540 грн з кожного у рахунок повернення грошових коштів за договором позики від 29 липня 2008 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі, отримавши свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_10, в силу вимог ст. 1282 ЦК України повинні виконати солідарно боргові зобов'язання спадкодавця перед ОСОБА_3 у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Змінюючи розмір та порядок стягнення грошових коштів, що підлягають стягненню із відповідачів, апеляційний суд виходив із того, що при розподілі обов'язку повернути борг ОСОБА_10 слід враховувати і такий обов'язок ОСОБА_8 як особи, яка перебувала у фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем та має право на поділ майна у спільній сумісній власності.

Судами встановлено, що 29 липня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого останній отримав 6 тис. доларів США та зобов'язався їх повернути до 30 липня 2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер.

Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом від 31 травня 2013 року ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 В як спадкоємці померлого ОСОБА_10 отримали у рівних частках право на квартиру АДРЕСА_2. Загальна вартість майна становить 439 707 грн, а ј частини - 109 926 грн 75 коп. (а. с. 138-140, т. 1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2011 року у справі № 2-4355/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2012 року, встановлено факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_10 з ОСОБА_8 з червня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнано за нею право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_10 як за особою, яка перебувала у фактичних шлюбних відносинах із останнім (а. с. 55, 56, т. 1).

Із матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2009 року ОСОБА_8 звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, проте свідоцтво про право на спадщину не отримувала (а. с. 100-зворот, т. 1).

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що оскільки до відповідачів як спадкоємців майна померлого ОСОБА_10 перейшли права та обов'язки за договором позики, то саме вони відповідають за виконання зобов'язань за цим договором у межах вартості спадкового майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про стягнення з кожного з відповідачів по 15 540 грн у рахунок повернення грошових коштів за договором позики від 29 липня 2008 року, що становить 1/5 частини успадкованого майна кожним із відповідачів, апеляційний суд виходив із того, що при розподілі обов'язку повернути борг ОСОБА_10 слід враховувати і такий обов'язок ОСОБА_8 як особи, яка перебувала у фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем та має право на поділ майна у спільній сумісній власності. Відсутність у ОСОБА_8, яка прийняла спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно та не пред'явлення кредитором до неї вимог не є підставою для перекладання покладеного на нею законом обов'язку з повернення суми боргу спадкодавця у розмірі, який відповідає її частці у спадщині, на інших спадкоємців.

У той же час такі висновки апеляційного суду є помилковими з огляду на наступне.

Вважаючи, що ОСОБА_8 як спадкоємиць ОСОБА_10 зобов'язана нарівні із відповідачами повернути позивачу борг, апеляційний суд на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України не звернув уваги на те, що відповідно до ст. 1282 ЦК України обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю обмежується вартістю майна, одержаного у спадщину, та не може перевищувати розміру частки у спадщині.

Між тим із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 як особа, яка перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_10, є спадкоємцем четвертої черги і до участі у розподілі спадщини між спадкоємцями першої черги не залучалася. Будь-які докази про те, що черговість одержання права на спадкування ОСОБА_8 нарівні зі спадкоємцями першої черги була змінена договором між спадкоємцями чи будь-яким іншим способом, передбаченим ст. 1259 ЦК України, у справі відсутні.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру часток, у межах вартості яких повинні відповідати спадкоємці померлого ОСОБА_10 перед позивачем, апеляційний суд зазначеного не врахував.

За таких обставин висновок апеляційного суду про те, що на ОСОБА_8 як на спадкоємця четвертої черги покладається обов'язок з повернення боргу спадкодавця нарівні із спадкоємцями першої черги, є помилковим.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О.Остапчук

О. В. Попович