Справа № 489/1683/15-ц
Номер провадження 2-др/489/1/16
Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
при секретарі Недавній А. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення,
В лютому 2016 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при винесенні рішення судом не вирішено питання про судові витрати.
Просив суд винести додаткове рішення, яким стягнути з ПАТ "ОТП Банк" понесені відповідачем ОСОБА_1 судові витрати у справі.
Представник заявника подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
13.05.2010 заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва за позовом ПАТ "ОТП Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги задоволено повністю.
05.06.2014 заявник звернувся до суду з заявою про перегляд вище вказаного заочного рішення, сплативши судовий збір у розмірі 121,80 грн. (а. с. 107,108)
Ухвалою суду від 24.07.2014 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 29.03.2010 відмовлено.
01.08.2014 заявник подав апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2010, сплативши судовий збір у розмірі 1827 грн., що підтверджено оригіналом квитанція, яка міститься в матеріалах справи (а. с. 118).
01.09.2014 ухвалою апеляційного суду Миколаївської області відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1
29.09.2014 заявник звернувся з касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01.09.2014, сплативши судовий збір у розмірі 2557,80 грн., що документально підтверджено (т. 2 а. с. 1).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.02.2015 касаційну скаргу задоволено частково. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2010 та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01.09.2014 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.05.2015 у задоволенні позову ПАТ "ОТП Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Вказане рішення залишено без змін ухвалами апеляційного суду Миколаївської області від 12.08.2015 та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат, у резолютивній частині рішення повинно бути розглянуто питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається зі змісту п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п. 37 цієї Постанови якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Судом встановлено, що заявником було сплачено судовий збір у розмірі 121,80 грн. за подання заяви про перегляд заочного рішення суду, за подання апеляційної скарги - 1827 грн., за подання касаційної скарги - 2557,80 грн. Загальна сума сплаченого судового збору складає 4506,6 грн.

Сплачений судовий збір за апеляційну скаргу на ухвалу від 05.11.2014, якою відмовлено в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поверненню не підлягає оскільки ухвалою в задоволенні заяви відмовлено, ухвалою апеляційного суду вказана ухвала залишена без змін і заявником в касаційному порядку не оскаржена.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що існують передбачені законом підстави для ухвалення додаткового рішення по даній справі.

Керуючись п. 4. ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд

вирішив

Заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 4506, 60 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв