Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 48 Доповідач Зарицька Г. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2015 року

встановила:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та просила поділити спільне сумісне майно подружжя, залишивши у її власності автомобіль марки «Citroen Jumper», номерний знак НОМЕР_1, кузов №VF7ZCRMNC17310647, а у власності відповідача гараж № 617 в гаражному кооперативі «Світанок» м. Житомир. В обґрунтування вимог зазначала, що з 12.09.2008 р. між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. За час проживання в шлюбі ними було придбано гараж № 617 в гаражному кооперативі «Світанок» м. Житомир та автомобіль «Citroen Jumper», номерний знак НОМЕР_1. На пропозицію поділити спірне майно порівну відповідач категорично відмовився. На підставі ст. 69 СК України просила позов задовольнити.

11 червня 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_3 та просив поділити спільне майно подружжя, залишивши у його власності автомобіль марки «Citroen Jumper», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 виділити в приватну власність гараж № 617 в гаражному кооперативі «Світанок» м. Житомир, присудити грошову компенсацію за частку в спірному автомобілі ОСОБА_3 з врахуванням вартості його частки у спірному гаражі. В обґрунтування вимог зазначав, що 12 вересня 2008 року між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб, за час якого ними придбано вищезазначене майно. Згоди щодо порядку поділу майна між ними не досягнуто, а тому просив задовольнити позов.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки «Citroen Jumper», номерний знак НОМЕР_1, кузов №VF7ZCRMNC17310647, вартістю 52 489 грн.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на гараж № 617 в гаражному кооперативі «Світанок» м. Житомир, вартістю 52 001 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07 грудня 2015 року доповнено вступну частину рішення Богунського районного суду м.Житомира від 02 грудня 2015 року фразою «та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, яке являється спільною сумісною власністю подружжя».

Резолютивну частину вказаного рішення доповнено абзацом «У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, яке являється спільною сумісною власністю подружжя, відмовити».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити спірне майно у спільній частковій власності сторін. Апелянт посилається на те, що суд допустив порушення вимог ст.ст.60, 70 СК України та необґрунтовано відійшов від рівності часток подружжя. Крім того, не застосував положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації за належну частку в спільному майні та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. На думку апелянта, суд дійшов передчасного висновку щодо можливості поділу спірного гаража.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам процесуального закону рішення суду не відповідає.

Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Судом встановлено, що з 12.09.2008 р. по 01.05.2015 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.10, 236-237).

Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище ОСОБА_2 на дошлюбне прізвище ОСОБА_1 (а.с.236-238).

За час спільного проживання в шлюбі ними придбано майно: автомобіль марки «Citroen Jumper», номерний знак НОМЕР_1, кузов №VF7ZCRMNC17310647 та гараж №417 (№617) в гаражному кооперативі «Світанок», що знаходиться по провулку Вільському, 30 в м. Житомирі, про що свідчить довідка Управління державтоінспекції УМВС України в Житомирській області від 11.07.2014 р. за №0/2214 та копія договору купівлі-продажу від 21 жовтня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.8-9).

За положеннями ч.1 ст.70, ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.71 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України .

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з оцінки майна, яка проведена Житомирською товарною аграрно-промисловою біржею на замовлення позивача і відповідно до якої вартість гаража металевого, що знаходиться в гаражному кооперативі «Світанок» в м.Житомирі, становить 52 001 грн., вартість автомобіля марки «Citroen Jumper», номерний знак НОМЕР_1, кузов №VF7ZCRMNC17310647 становить 52 489 грн. без урахування ПДВ.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи видно, що при розгляді справи судом першої інстанції відповідач не погоджувався з оцінкою спірного майна, яка проведена Житомирською товарною аграрно-промисловою біржею на замовлення позивача, у звязку з чим за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 03.07.2015 р. була призначена відповідна судова експертиза (а.с.172-173).

Згідно з висновком №622/15-25 судової автотоварознавчої експертизи від 14 вересня 2015 року, проведеної Житомирським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, дійсна ринкова вартість автомобіля марки «Citroen Jumper», номерний знак НОМЕР_1, кузов №VF7ZCRMNC17310647 становить 95 488 грн (а.с.202-205).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 (ОСОБА_2). Л.І. проти висновку експертизи не заперечувала та погоджувалася з оцінкою автомобіля.

У звязку з несплатою ОСОБА_2 повної вартості експертизи оцінка спірного гаража експертною установою не проводилася (а.с.199). Наведене свідчить, що відповідач фактично погодився з оцінкою гаража, визначеною Житомирською товарною аграрно-промисловою біржею, яка становить 52 001 грн.

Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вищевказаних розяснень Пленуму Верховного Суду України не врахував, належну оцінку висновку судової автотоварознавчої експертизи не дав та помилково прийняв до уваги висновок Житомирської товарної аграрно-промислової біржі щодо оцінки спірного автомобіля.

Отже, загальна вартість майна, що підлягає поділу, становить 147 489 грн (95 488 + 52 001 = 147 489), вартість 1/2 ідеальної частки спірного майна становить 73 744, грн.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.25 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З огляду на те, що жодна із сторін в судовому засіданні апеляційної інстанції не погодилася на присудження грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, а спірне майно не може бути реально поділене між ними відповідно до їх часток, та враховуючи, що вимоги з підстав, передбачених ст.365 ЦК до суду не заявлялися, колегія суддів визнає ідеальні частки позивача та відповідача у цьому майні і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За таких обставин, коли судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, рішення суду відповідно до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 (ОСОБА_2). Л.І. та зустрічного позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 (ОСОБА_2). Л.І. та зустрічного позову ОСОБА_2

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля «Citroen Jumper», номерний знак НОМЕР_1, кузов №VF7ZCRMNC17310647, вартістю 95488 грн та на 1/2 частину гаража за №417, вартістю 52 001 грн, що знаходиться в гаражному кооперативі «Світанок» м. Житомир, пров. Вільський, 30.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля «Citroen Jumper», номерний знак НОМЕР_1, № кузова VF7ZCRMNC17310647, вартістю 95488 грн та на 1/2 частину гаража за №417, вартістю 52001 грн, що знаходиться в гаражному кооперативі «Світанок» м. Житомир, пров. Вільський, 30.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: