Справа №265/8191/15-ц
Провадження №2/265/452/16
19 лютого 2016 року місто Маріуполь
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Мельник І.Г., за участю секретаря Цепи К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, , -
Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності та користування квартирою 135 в будинку 115 по проспекту Перемоги у місті Маріуполя, шляхом визнання відповідача, такими, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що є власником квартири АДРЕСА_1. У спірній квартирі зареєстрований її колишній чоловік, відповідач по справі, але починаючи з січня 2013 року він виїхав в Росію, залишив спірну квартиру і більше в ній не зявлявся.
Посилаючись на норми ст..405 ЦК України, просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.
Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилася, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, при цьому не заперечувала про розгляд справи у заочному порядку, на задоволенні позовних вимог наполягала.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений через житлову організацію, про час і місце розгляду справи, двічі не зявився в судове засідання з невідомих суду причин, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 204413, виданого Орджонікідзневським відділом реєстрації актів громадського стану міста Маріуполя Донецької області, шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було розірвано, про що свідчить актовий запис № 374 від 30 вересня 1999 року, після реєстрації розірвання шлюбу, прізвище дружини ОСОБА_1 (а.с.7).
Відповідно до копії особового рахунку № 1135, в спірній квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані з 01.07.1994 року квартиронаймач ОСОБА_1, позивач по справі, ОСОБА_4- син, з 28.11.1994 року ОСОБА_5 син, з 28.09.2004 року ОСОБА_2 колишній чоловік, відповідач по справі та з 22.11.2013 року внучка ОСОБА_6 (а.с.5).
Відповідно до вимог частини 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Втім, згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сімї (в тому числі колишній член сімї) власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними в власником житла або законом.
Як вбачається із акту КСН «Жемчужний» від 16 грудня 2015 року, який був складений на підставі опитування сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично не проживає за місцем реєстрації з січня 2013 року (а.с.6).
Зважаючи на вимоги ст..72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки.
Як розяснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з наступними змінами, судам рекомендовано при вирішенні спорів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Уразі їх поважності (перебування у відряджені, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідач, не прибувши до судового засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку зі спірним жилим приміщенням або наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені строки.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування квартирою 135 будинку 115 по проспекту Перемоги в місті Маріуполі, тим самим по суті задовольнити позовні вимоги в даній частині.
Згідно зі ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст..79 ЦПК України відноситься судовий збір.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 487,20 гривень, який підлягає стягненню із відповідача.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 213-215,224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_4.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом місті Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя І.Г.Мельник