Справа № 419/2419/15-ц
Провадження № 2/419/15/2016
29 січня 2016 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Іванової О. М.,
при секретарі Краснопольському С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Малолітня дитина постійно мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає.
На підставі вищенаведеного, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, до її повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, до досягнення дитиною трирічного віку.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у жодне судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим відправленням в матеріалах справи.
У зв`язку з повторною неявкою відповідача ОСОБА_2, не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивачка від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія I ЕД № 298881, виданого Трьохізбенською сільською радою Слов`яносербського району Луганської області (а.с.6).
Відповідач по справі ОСОБА_2, є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6), в якому вказані відомості про батька, тобто ОСОБА_2
Малолітній ОСОБА_3, проживає разом з матірю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї № 10 від 12.01.2016 року (а. с. 14).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не працює, постійного заробітку не має.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.
При ухиленні батьків від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей кошти на їх утримання стягуються у судовому порядку.
Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, по рішенню суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу (заробітку) або в твердій грошовій сумі.
Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідач є працездатною особою. Відомості про матеріальне становище відповідача, наявності у нього інших дітей, непрацездатних членів сім`ї у суду відсутні.
Відповідно до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік", прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років з розрахунку на місяць з "01" січня 2016 року становить 1167грн., тому, з урахуванням приписів ст.180 СК України, суд вважає, що обов`язок по утриманню дітей є рівним, як батька, так і матері.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 184 СК УКраїни, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини, саме в твердій грошовій сумі, оскільки на момент предявлення позову до суду, що встановлено з обставин, викладених позивачем у позові, відповідач не працював, постійного доходу чи заробітку не мав. Враховуючи матеріальне становище позивача, потреби малолітньої дитини позивача та відповідача у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 600,00 грн, від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. На думку суду, вказана сума буде відповідати вимогам виваженості і справедливості,тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, жодних доказів на спростування доводів позивача не надав.
Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки відповідач з позивачем не проживає спільно.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обовязковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, суду відповідачем надані не були. Проте судом встановлено, що відповідач добровільно не виконує свій обов'язок по утриманню дружини. Відсутність відомостей про працевлаштування відповідача не звільняє його від обов'язку надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 600 грн., від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
На підставі ст. ст. 75, 84, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О.М. Іванова