Справа № 583/3479/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого Мовчан Н.В., за участю секретаря Мороз О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області, в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, встановлення піклування та позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області, в особі органу опіки та піклування, про встановлення піклування та стягнення аліментів, -

встановив:

26.10.2015 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому після зміни позовних вимог, просить:

- визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 по місцю постійного проживання та паспортної реєстрації рідної баби ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1

- встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначенням та призначенням піклувальником рідну бабу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9..

Свої вимоги мотивує тим, що 28.04.1990року його батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_2 уклали шлюб. За час спільного життя подружжя набуло право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_2. Спільне життя не склалося, бо батько - ОСОБА_2 пиячив, зраджував дружині. Мама - ОСОБА_10 намагалася зберегти сімейне життя заради їх спільних дітей: сина ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3.. ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї, за хуліганство. Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_10 до суду з позовом про усунення перешкод у володінні та користуванні житлом, вселення, встановлення порядку володіння та користування жилими та господарчими приміщеннями, встановлення порядку користування земельною ділянкою. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.05.2011р. вказаний позов залишено без розгляду за заявою ОСОБА_10, у зв'язку з обіцянками ОСОБА_2 припинити насильство в сім'ї. Але все почалося спочатку. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2011р. шлюб між батьками позивача розірвано за ініціативою мами. На спільних дітей подружжя з батька - ОСОБА_2 стягувались аліменти. Відповідач ОСОБА_2 постійно зловживав алкогольними напоями, погрожував дружині позбавленням життя, були погрози і на адресу дітей, практично все життя байдуже ставився до свого сина, не цікавився його життям та проблемами. 02.06.2012 відповідач пройшов курс лікування від алкогольної залежності. Відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_3, але фактично він проживає з іншою жінкою по АДРЕСА_4. З серпня 2015р. ОСОБА_2 та його співмешканка почали тиснути на ОСОБА_10, погрожуючи розправою. 15.09.2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_10 про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя. Мама - ОСОБА_10 05.10.2015 вимушена була звернутися з заявою у службу у справах дітей з метою захисту прав сина ОСОБА_11. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.10.2015р. позов ОСОБА_2 задоволено, визнано право власності подружжя на спільне майно по 1/2 частині на кожного. Наступного дня ІНФОРМАЦІЯ_11 року маму - ОСОБА_10 знайшли повішеною в будинку по АДРЕСА_2. Батько позивача - ОСОБА_2 після смерті матері чинив перешкоди в користуванні будинком. З дня смерті матері позивач ОСОБА_1 став постійно проживати з бабусею ОСОБА_3 З відповідачем виникають непорозуміння, належного батьківського піклування відносно сина ОСОБА_1 відповідач не проявляв і не проявляє на даний час. Позивач обрав та визначив місце постійного проживання з рідною бабусею ОСОБА_3 та вважає доцільним зафіксувати цей факт в судовому рішенні як підставу для виникнення правовідносин, зокрема, стягнення аліментів, отримання соціальної допомоги, тощо. Вважає, що бабуся - ОСОБА_3 має задовільний стан здоров'я, позитивну характеристику, має бажання та можливість утримувати та виховувати позивача, тобто бути його опікуном.

16.12.2015 від третьої особи ОСОБА_3 надійшла позовна заява до ОСОБА_2, в якій вона просить:

- встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 визначити та призначити піклувальником ОСОБА_3,

- продовжити стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, визначених рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2011 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, продовжуючи стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_11 до досягнення повноліття ОСОБА_1, стягнення яких проводити на користь піклувальника ОСОБА_3

- припинити з ІНФОРМАЦІЯ_11 стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2011, відкликавши з ВДВС Охтирського МРУЮ виконавчий лист № 2-487/11 виданий Охтирським міськрайонним судом Сумської області від 30.03.2011.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є рідною бабусею ОСОБА_1, та матір'ю ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_10 та ОСОБА_2 уклали шлюб, мають двох спільних дітей: доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина- ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_2 Їх спільне життя не склалося: ОСОБА_2 влаштовував сварки, провокував конфлікти, бійки, проявляв насилля в сім'ї, знущався над дружиною та дітьми. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 20.06.2011 шлюб між ними розірвано. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2011 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_1, до досягнення ним повноліття, починаючи стягувати з 16.03.2011 та сплачувати матері дитини ОСОБА_10, однак відповідачем вказане судове рішення не виконувалось. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.10.2015 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_10, визнано право спільної сумісної власності на домогосподарство за адресою АДРЕСА_2 за подружжям в рівних частках по 1/2 частині за кожним. ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_10 померла. З дня смерті матері неповнолітній ОСОБА_1 став постійно проживати у позивачки. З відповідачем ОСОБА_2 виникали непорозуміння, належного батьківського піклування відносно рідного сина він не проявляв. ОСОБА_1, болісно переживає байдужість батька ОСОБА_2, одночасно боїться за своє здоров'я та життя в наслідку виникнення спірного питання про спадщину на будинок за адресою АДРЕСА_2, на 1/2 частину, яка відкрилась за законом після смерті його матері - ОСОБА_10, в тому числі за наслідками постійних конфліктів, погроз та тиску на ОСОБА_10 при її житті. Стан здоров'я позивачки, її характеристика та майновий стан дозволяє їй утримувати та виховувати неповнолітнього онука ОСОБА_1, тобто бути його піклувальником. Разом з цим, зазначає, що ОСОБА_2 проживає окремо від сина, між сторонами не існує домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_1 у добровільному порядку, тому просить вирішити питання про виконання рішення суду від 30.03.2011р. на її користь як піклувальника.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що у 2009-2010р.р. за час спільного проживання батько ( ОСОБА_2 ) знущався з нього, сестри та матері, пиячив, неодноразово виганяв їх з матір'ю з дому, тому вони часто проживали у бабусі , бувало по 6 місяців на рік. Був випадок, коли батько поставив його під холодну воду та тримав так з метою виховання. За відмову прибирати подвір'я був побитий. Не заперечував, що бували випадки, коли ходили з батьком на рибалку, ковзанку, на озеро. З моменту смерті матері та до цього часу проживає з бабусею, батько цьому не перешкоджає. Після смерті матері 11.10.2015р. приїхали з сестрою ОСОБА_4 до дому на АДРЕСА_2 щоб забрати підручники та теплі речі, однак батько до будинку не пускав, казав, що зайдете коли оформите спадок на частину матері. Довелося викликати міліцію. Лише по приїзду працівників міліції зайшли до будинку. Цього ж дня домовився з чоловіком, щоб продати йому нутрії, яких виростили разом з матір'ю. Батько сказав щоб віддав йому частину цих коштів, тому був змушений віддати йому 200грн. З дня смерті матері батько ніякої допомоги не надавав, однак неодноразово телефонував і постійно запитував про документи на будинок. На даний час він навчається в коледжі, на державній формі навчання, батько при виборі професії участі не брав, в школі навчанням не цікавився, і на даний час не цікавиться. В будинку бабусі є окрема кімната та всі зручності для навчання та проживання. В будинку проживаємо з бабусею та дідусем. Після смерті матері батько одяг та речі не купляв, єдине що купив, так це військову форму для навчання за 200,00грн.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні свій позов підтримала з підстав, викладених в ньому, та пояснила, що є рідною бабусею ОСОБА_12, має можливість створити належні умови для його проживання, отримує пенсію в розмірі 1500,00грн, а її чоловік - 1200,00грн. Веде домашнє господарство, має АДРЕСА_5од і корову. За час проживання в сім'ї відповідач пиячив, продавав свиней та пропивав гроші, виганяв жінку з дітьми з дому. Після смерті матері жодного разу синові не допоміг.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_12 в судовому засіданні просив позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити, оскільки вони спрямовані на захист інтересів неповнолітньої дитини. Щодо стягнення аліментів пояснив, що відповідач зобов'язаний виконувати рішення суду про стягнення аліментів не зважаючи на те, що ОСОБА_1 отримує стипендію. Після смерті матері ОСОБА_11 не отримує допомогу по втраті годувальника, оскільки батько, як єдиний законний представник дитини, не вчинив жодних дій по вирішенню цього питання, а бабуся не має таких повноважень. На даний час по сплаті аліментів з 01.07.2015р. у відповідача є борг, дитина потребує матеріальної допомоги. Звернув увагу, що позивачка ОСОБА_3 не заявляє вимог про стягнення аліментів чи про заміну сторони у виконавчому провадженні, а просить продовжувати виконавче провадження, тобто стягувати аліменти на підставі рішення суду від 30.03.2011р., але на її користь.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 14.01.2016р. позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнав повністю та пояснив, що проти того щоб ОСОБА_1 проживав у бабусі не заперечує та ніколи не чинив перешкод у цьому: пропонував повернутися, але якщо син бажає, то хай проживає з бабусею. Аліменти на підставі рішення суду сплачував, потім перестав сплачувати оскільки жінка написала заяву до виконавчої служби, що претензій не має. Коли проживали разом, приблизно у 2014році купив синові новий ноутбук. На даний час з сином відносини погані, ОСОБА_1 відключає телефон, на дзвінки не відповідає. Сподівається, що з часом все може налагодитись. Вважає, що бабуся ОСОБА_3 буде хорошим піклувальником для сина.

04.02.2016 від відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких ОСОБА_2 змінив свою думку та зазначив, що позовні вимоги визнає частково, так як викладене в позовній заяві, не в повній мірі відповідає дійсності, оскільки завжди матеріально забезпечував сина і в подальшому має намір утримувати його матеріально. Після смерті ОСОБА_10 звертався до органу опіки та піклування з проханням допомогти встановити контакт з сином, щоб відкрити рахунок в банку на ім'я сина для пересилання коштів йому. Крім того, неодноразово сам йому телефонував для з'ясування можливості надання йому фінансової допомоги та син відмовився. Представник органу опіки та піклування повідомив, що ОСОБА_1 отримує стипендію в розмірі 600грн, а також пенсію по втраті годувальника. Сам відповідач тривалий час ніде не працював, мав не стабільний заробіток. На даний час влаштувався на роботу та має заробітну плату в розмірі 1378, 00грн, що свідчить про те що ОСОБА_1 має більший заробіток від відповідача, тому просить відмовити в задоволенні позову про стягнення аліментів.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1, їх батько ОСОБА_2 постійно пив, бив брата, якщо захищала його, то бив і її. Бив коли нікого не було дома, щоб нікому було захистити. Мама зверталася неодноразово до міліції. Відповідач аліменти не сплачував, мати писала заяву у виконавчу службу про відсутність боргу, щоб не провокувати скандали. ОСОБА_2 неодноразово виводили з алкогольного запою, медичну допомогу надавали вдома, щоб не поставили на облік у нарколога. Після смерті матері проживали у бабусі. ОСОБА_1 потрібно було навчатися, тому зателефонували батьку і домовилися щоб дозволив забрати речі, але коли приїхали, то він до будинку не впустив, почав погрожувати, викликали міліцію, після приїзду міліції зайшли до будинку і зібрали речі. Батько, після смерті матері, їх життям не цікавиться, постійно питає тільки про документи на будинок. Бабуся завжди підтримувала та допомагала.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є дітьми ОСОБА_3, в судовому засіданні просили позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити. Пояснили, що відповідач вживав алкогольні напої, вчиняв сварки, знущався над ОСОБА_12, морально пригнічував, тоді ОСОБА_10 забирала дітей та ішла жити до матері - ОСОБА_3. Відповідач не виконував належним чином батьківські обов'язки, матеріальної допомоги сину не надавав. З подарункових коштів ОСОБА_12 купував собі одяг та речі, так як коштів матері не вистачало. ОСОБА_3 з обов'язками піклувальника впорається, їй всі допомагатимуть.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_13, в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги підтримують, призначення ОСОБА_3 піклувальником відповідає інтересам ОСОБА_13. Умови проживання в ОСОБА_3 зразкові.

Прокурор Єжаченко А.О. в судовому засіданні пояснила, що дитина має право на належний рівень життя, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, піклується про ОСОБА_1 його бабуся ОСОБА_3 та її чоловік, тому вважає, що наявні всі законні підстави для задоволення позовів, оскільки таке рішення буде відповідати інтересам дитини.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, врахувавши думку прокурора, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 29 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_10 є батьками неповнолітнього ОСОБА_1, якому на момент звернення до суду виповнилось 15 років, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.10.2000.(а.с.6)

Встановлено, що 20.06.2011р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 розірвано, що підтверджується копією рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 2-489/11 від 20.06.2011р.(т. 1 а.с.8)

Неповнолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 навчався в Охтирській ЗОШ І-ІІ ступенів № 11 Охтирської міської ради Сумської області з 1-го по 9 клас. Протягом навчання з 5-го по 9 клас ОСОБА_2, зв'язків зі школою та класним керівником не підтримував, батьківські збори не відвідував. Протягом навчання вихованням ОСОБА_1 займалась його мати ОСОБА_10 За місцем навчання в Охтирській ЗОШ І-ІІ ОСОБА_1 характеризується позитивно, що підтверджується матеріалами справи.(т. 1 а.с.10, 11)

З 01.09.2015р. ОСОБА_1 навчається на І курсі Охтирського коледжу Сумського НАУ на денному відділенні з державною формою навчання та отримує стипендію за вересень 2015 в розмірі 550грн. Його батько ОСОБА_2 не підтримує зв'язок з куратором щодо навчання та поведінки сина. За місцем навчання ОСОБА_1 характеризується позитивно, що підтверджується матеріалами справи.(т. 1 а.с.12,13, 39-41)

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що працює соціальним педагогом в Охтирському коледжі СНАУ де навчається ОСОБА_1. Вона повідомила хлопця про смерть мами, йому була надана психологічна допомога. В ході розмови ОСОБА_14 повідомив, що категорично не бажає проживати з батьком. Визначаючи коло спілкування і близьких родичів, яким довіряє і може отримати підтримку, він говорив про своїх тіток, хрещену, а про батька не згадував. ОСОБА_1 розповідав, що батько вживає алкогольні напої, що в них складні стосунки, що можливо батько причетний до того, що трапилося з матір'ю. Потім зателефонував батьку, після розмови з батьком стан ОСОБА_14 погіршився. Коли батько приїхав та зайшов в кабінет, ОСОБА_14 відмовився іти до нього. Між ними відбулася емоційна розмова, після чого батько забрав ОСОБА_14, щоб відвезти до бабусі.

Встановлено, що в період з 2011р. по 2015рік в сім'ї ОСОБА_1 склалися складні стосунки, що було підставою для притягнення батька - ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, неодноразових звернень членів сім'ї до правоохоронних органів, органу опіки та піклування, що підтверджується матеріалами справи (т. 1 а.с. 214, 218, 219, 235, 241-243), а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами перевірок Охтирського МВ УМВС України в Сумській області за № 4754 від 11.10.2015р., №4770 та 4772 від 12.10.2015р., № 439 від 11.03.2011р., № 432 від 10.03.2011р, № 1252 від 09.06.2011р., №4516 від 26.09.2015р. та № 4421 від 20.09.2015р.

ІНФОРМАЦІЯ_11. ОСОБА_10 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09.10.2015.(т. 1 а.с.9)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації з ІНФОРМАЦІЯ_11. за адресою АДРЕСА_1 копією довідки № 452 від 22.12.2015.(т. 1 а.с.234)

ОСОБА_3 є рідною бабусею ОСОБА_1 по материнській лінії, що підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_1, та має такий склад сім'ї: чоловік ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, внук ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується копією довідки № 159 від 17.10.2015.(т.1 а.с.26)

Будинок по АДРЕСА_1 належить в рівних частках по 1/2 частині ОСОБА_15 та ОСОБА_8, складається з 4 жилих кімнат, загальна площа якого складає 86,5 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту.(т. 1 а.с.20-25)

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, указом Президента України від 01.12.2011 їй присвоєно почесне звання «Мати -героїня», до кримінальної відповідальності не притягувалась, знятою чи погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває; за станом здоров'я протипоказань для опіки над дитиною не має; перебуває на обліку в УПФУ в м. Охтирці та Охтирському районі та отримує пенсію за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства, з вересня 2015 в розмірі 1631,22 грн. щомісячно. (т. 1 а.с.27, 28, 187, 192, 194-198)

Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Нормами ч. 2 ст. 243, ч.1, 2 ст. 244 та ч.1 ст. 245 СК України встановлено, що піклування встановлюється над дитиною у віці від 14 до 18 років.

Піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право, зокрема на проживання в сім'ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку; на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до її людської гідності; на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування.

Згідно із ч. 4 ст. 63 ЦК України піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.При призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

З висновку органу опіки та піклування Охтирської міської ради № 01-13/37 від 11.01.2016року вбачається, що орган опіки та піклування вважає можливим визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_1 за місцем проживання бабусі ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_1 та встановити піклувальника та призначити ОСОБА_3 піклувальником над дитиною.(т. 2 а.с. 22-23)

Таким чином, судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_1 не проживає в сім'ї батька, мати померла, а батько не опікується його долею, тобто неповнолітня дитина фактично позбавлена можливості правового захисту своїх прав та інтересів, оскільки не має представника за законом.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Згідно із положеннями ст. 171 СК України думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_2 позовні вимоги в частині встановлення піклування та призначення піклувальника визнав, а неповнолітній ОСОБА_1 наполягав на призначенні піклувальником бабусі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо встановлення піклування над неповнолітнім ОСОБА_1 та призначення піклувальником рідну бабусю ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання суд дійшов такого висновку.

Згідно із ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_1 пояснив, що проживає і має бажання надалі проживати зі своєю бабусею ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1. При цьому, як позивач, так і відповідач ОСОБА_2 підтвердили, що жодних перешкод з боку батька на проживання ОСОБА_1 у бабусі не вчинялося.

Таким чином, судом не встановлено наявності спору між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 щодо проживання неповнолітнього, який досяг 14 річного віку, за обраним ним місцем проживання.

За Сімейним та Цивільним кодексами України поняття місця проживання дитини це не конкретна адреса і не конкретний населений пункт, а саме особа, з якою має проживати дитина, оскільки таким чином не будуть порушуватись законні права та інтереси цієї особи на свободу пересування передбачені Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

З огляду на викладене, враховуючи вік позивача ОСОБА_1 та відсутність спору щодо обраного ним місця проживання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітнього за адресою місця реєстрації піклувальника не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_3 в частині продовження стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_1, визначених рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2011, стягнення яких проводити на користь піклувальника ОСОБА_3 та припинення з ІНФОРМАЦІЯ_11 стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина на користь ОСОБА_10, відкликавши з ВДВС Охтирського МРУЮ виконавчий лист № 2-487/11 виданий Охтирським міськрайонним судом Сумської області від 30.03.2011 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2011р. з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до досягнення його повноліття, аліменти сплачувати матері дитини ОСОБА_10, що підтверджується копією рішення № 2-487/11 від 30.03.2011р.(т. 1 а.с.210)

На виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2011р. видано виконавчий лист № 2-487-11 (т. 1 а.с.211)

ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_11, яка за період з 01 липня 2015 року по 07 жовтня 2015 року становить 3338,88 грн., що підтверджується довідкою - розрахунком № 8927/02-41/5 від 23.12.2015, виданою ВДВС Охтирського МРУЮ.(т. 1 а.с. 246)

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво

Згідно із ч.1 ст.49 вказаного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

При дослідженні з матеріалів виконавчого провадження № 25959505, відкритого на виконання виконавчого листа № 2-487-11 від 30.03.2011р. по стягненню з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, встановлено, що до відома державного виконавця доведено про факт смерті стягувача - ОСОБА_10, однак відповідної постанови на час розгляду справи не винесено.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З позовної заяви ОСОБА_3 вбачається та підтверджено її представником ОСОБА_12, що позовні вимоги не стосуються стягнення аліментів, заміни сторони виконавчого провадження чи оскарження дій державного виконавця.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що особа має право на захист свого порушеного права лише у випадку реального його порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому відповідачем у справі має бути особа, яка реально порушує чи створює реальну небезпеку порушення прав позивача.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Обравши певний спосіб захисту, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог, тобто наявність спору про право.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявляючи вимоги про продовження стягнення аліментів на ОСОБА_3, при цьому припинивши їх стягнення на ім'я ОСОБА_10 шляхом відкликання виконавчого листа, ОСОБА_3 обрано не належний спосіб захисту, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд керується положенням ст. ст. 79, 82, 84, 88 ЦПК України.

Враховуючи, що ухвалою суду від 17.11.2015р. задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення та часткове задоволення його позову, суд дійшов висновку про стягнення з позивача ОСОБА_1 судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат понесених ОСОБА_3 суд враховує, що за змістом позовних вимог нею заявлено дві вимоги немайнового характеру, при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 487,20грн., що підтверджується матеріалами справи (т. 1 а.с. 113)

Таким чином, при зверненні до суду позивачка не доплатила судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, тому суд, вважає за необхідне стягнути з неї на користь держави судовий збір в сумі 487,20грн. Враховуючи, що позов ОСОБА_3 задоволено частково, на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування наявності витрат на правову допомогу ОСОБА_3 надано договір про надання правової допомоги від 16.12.2015р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_12, копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_12, диплома спеціаліста за спеціальністю правознавство, свідоцтва платника єдиного податку КВЕД-діяльність у сфері права, квитанцію про оплату правової допомоги від 16.12.2015 р. на суму 1500,00 грн., акти виконаних робіт.(т. 1 а.с.126-131, т. 2 а.с.77-78)

Згідно із ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи та необхідний і фактично наданий фахівцем в галузі права обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, часу витраченого на участь у судовому засіданні, а саме всього витрачено на участь у судових засіданнях 2 год. 20 хв. та час на проведення консультації та складання процесуальних документів, зазначених у акті виконаних робіт та наданих до матеріалів справи, витрати по наданню правової допомоги становлять 1300,00грн., які повинні бути стягнуті із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 82, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Встановити над неповнолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, піклування та призначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9., яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 та позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок та по сплаті судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 16 лютого 2015року.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.В.Мовчан