Номер провадження: 22-ц/785/4898/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно побудованої споруди,-

встановила:

У грудні 2015 року позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила зобовязати відповідача ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою, площею 0,0600 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний Хутір», вул. Чорноморська, 1б, шляхом знесення самочинно збудованого житлового будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний Хутір», вул. Чорноморська, 1в.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що у відповідача ОСОБА_4 відсутні будь-які документи, що підтверджують законність володіння чи користування ним земельною ділянкою за вищевказаною адресою, яка межує з земельною ділянкою позивачки, і на якій він, в порушення будівельних норм та правил, без відповідних погоджень в ІДАБК на будівельні роботи, без затвердження проектно-кошторисної документації, будівельного паспорту і належних протипожежних дозволів, самочинно побудував житловий двоповерховий будинок, який знаходиться на відстані менше 5 м. від будинку позивачки, що є порушенням п. 3.13 ДБН 360-92, згідно якого відстань між житловими будинками треба приймати на основі розрахунків інсоляції і освітленості, враховуючи норми протипожежних вимог, і між довгими сторонами житлових будинків заввишки 2-3 поверхи треба приймати відстані (побутові розриви) не менше 15 м., а також порушенням засад добросусідства, передбачених ст. 103 ЗК України.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуюсь з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що право власності позивачки не порушено, оскільки на момент подання позову до суду ніякого самочинного будівництва ОСОБА_4 не велось, а вже існував закінчений будівництвом житловий будинок, введений в експлуатацію, та право власності на який зареєстровано у відповідності до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, у позовній заяві зазначено, що ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки, загальною площею 0,0600 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний хутір», вул. Чорноморська, 1б на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.05.2011 року (реєстр. № 805) та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 329247 від 11.05.2011 року, на якій вона розпочала будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, отримавши всі необхідні дозволи.

Але в матеріалах справи відсутня копія зазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку, та до судового засідання ні копії, ні оригіналу такого акту надано не було.

Звертаючись з даною позовною заявою, представник зазначив, що на земельній ділянці за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний хутір», вул. Чорноморська, 1в, ОСОБА_4 веде самочинне будівництво житлового будинку, чим порушує права позивачки, як законної власниці землі.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 42093606 від 11.08.2015 року ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний хутір», вул. Чорноморська, 1в/1 (а.с.36-37).

Відповідно до рішення виконкому Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 58 від 30.04.2015 року зазначена земельна ділянка була утворена внаслідок поділу земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала ОСОБА_4 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний хутір», вул. Чорноморська, 1в з присвоєнням нової адреси (а.с.38).

Рішенням Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 193 від 30.07.2015 року, розглянуто заяву ОСОБА_4 про присвоєння адреси новоствореному обєкту нерухомого майна житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний хутір», вул. Чорноморська, 1в, та доданих до заяви документів, серед яких є копія декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ в Одеській області від 08.04.2015 року № ОД 13, на підставі якої вищевказаний будинок з господарськими будівлями і спорудами був прийнятий до експлуатації і замовником якого є ОСОБА_4, а також враховуючи, що відповідно до вимог законодавства України для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований обєкт нерухомого майна подається документ, що підтверджує присвоєння цьому обєкту адреси, закінчені будівництвом обєкти нерухомого майна мають знаходитися за адресами, що відповідають їх місцезнаходженню, було вирішено: присвоїти новоствореному обєкту нерухомого майна житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами адресу - Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний хутір», вул. Чорноморська, 1в (а.с.39).

Зазначений житловий будинок загальною площею 186,8 кв.м. належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 27.08.2015 року за ін. № 42883283. Свідоцтво про право власності отримано ним на підставі декларації про готовність обєкта до експлуатації ОД 13.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 07.10.2015 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 зазначену земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку. Право власності за ОСОБА_5 на земельну ділянку за вказаним договором зареєстровано 07.10.2015 року Відділом Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45222957 від 07.10.2015 року (а.с.45-49).

Також, відповідно до договору дарування житлового будинку від 07.10.2015 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 житловий будинок за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний хутір», вул. Чорноморська, 1в, загальною площею 186,8 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,05 га. Право власності за ОСОБА_5 зареєстровано 07.10.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45212847 від 07.10.2015 року (а.с.40-44).

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, власницею сусідньої з позивачкою земельної ділянки та житлового будинку, розташованого на ній, є відповідачка ОСОБА_5, а не ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_4 є власником іншої земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний хутір», вул. Чорноморська, 1в/1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.08.2015 року. Право власності на дану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_4 11.08.2015 року Відділом Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42096182 від 11.08.2015 року.

Зазначена земельна ділянка не має жодної спільної межі із земельною ділянкою ОСОБА_3, а тому ОСОБА_4 не може порушувати її право власності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент подання позовної заяви, вже існував закінчений будівництвом житловий будинок, введений в експлуатацію, та на який було зареєстровано право власності, тому посилання позивачки на самочинне будівництво відповідача є голослівним та спростовується матеріалами справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги наданий представником позивачки акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04.04.2016 року, оскільки він не містить печатки належного державного органу та жодного підпису належної повноважної особи на здійснення такої перевірки (а.с.54-55).

Крім того, апеляційним судом Одеської області було задоволено клопотання апелянта та витребувано з Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області копію декларацію від 08.04.2015 року.

10.08.2016 року за № 1015-05/1-13663 до апеляційного суду була направлена декларація від 08.04.2015 року про готовність до експлуатації обєкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання (а.с.112-113), з якої вбачається, що на обєкті виконані всі передбачені будівельним паспортом обсяги робіт з дотриманням відповідних державних будівельних норм, стандартів і правил. Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку. Вважати закінченим будівництвом обєкт готовим до експлуатації.

Зазначене ще раз підтверджує, що на момент звернення позивачки до суду ніякого самовільного будівництва зі сторони ОСОБА_4 не могло бути.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Факт введення житлового будинку в експлуатацію, видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та проведення державної реєстрації права власності, свідчить про відповідність спірного житлового будинку всім будівельним нормам та правилам, законодавству України.

Таким чином, аналізуючи зазначене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин і закон, який їх регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_8

ОСОБА_2

ОСОБА_9