Провадження № 2/638/1000/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

за участю секретаря Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом комунального підприємства Жилкомсервіс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій,

В С Т А Н О В И В :

31 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 3 369,69 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач проживає за адресою: м. Харків, пр.. Леніна, б. 24, кВ.26 , являється споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій , що надаються позивачем. Тривалий період відповідач не вносить оплату за надані послуги, в результаті чого виникла вказана вище сума заборгованості.

На судовому засіданні уповноважений представник позивача, який діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги позивача , просив їх задовольнити.

Уповноважений представник відповідач на судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Свої заперечення мотивує тим, що у позивача взагалі не виникло права вимоги до нього, бо він не є споживачем таких послуг, тому що не користується послугами , що надаються позивачем, не обізнаний про тарифи на послуги та порядок внесення оплати, про розрахунок суми заборгованості. Також позивачем не представлено доказів, що йому представлений той обсяг робіт та послуг, який заявлено. Договір про надання послуг з ним з боку постачальника послуг укладено не було, а тому не виникло підстав для стягнення суми заборгованості за надані послуги, через що він не визнає той факт, що є боржником. Просив суд у разі задоволенні вимог позивача стягнути суму заборгованості з урахуванням строку позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень на позовні вимоги , доходить висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 мешкає за адресою: м. Харків, пр.. Леніна, б. 24, кВ.26 , що підтверджено даними довідки з місця проживання про склад сім"ї та прописку від 20.06.2014 року , являється споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій , що надаються позивачем.

Позивач виконує свої обов'язки та забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений Рішенням Харківської міської ради від 27.01.2012 р. № 39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 р. № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», оскільки відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. При цьому, щодо якості наданих послуг, скарг від відповідача на адресу позивача не надходило. Відповідач не виконує обов'язки, покладені на нього чинним законодавством, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість перед позивачем.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 1.6. Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 25.04.2005 № 60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.05.2005 р. за № 541/10821, на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 р. № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», як виконавець житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова з управління будинком, спорудою та групою будинків, забезпечує надання населенню житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.07.2014 року відмовлено в прийнятті заяви КП "Жилкомсервіс" про видачу судового наказу щодо вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Положеннями ст.. 10 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", передбачено, що утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 Житлового Кодексу УРСР від 30.06.1983 року громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Статтею 162 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові, береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до вимог ст.64 Житлового Кодексу УРСР від 30.06.1983 року, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Крім того, в ч.3 ст.156 Житлового Кодексу УРСР зазначено, що члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.

Згідно з положеннями п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 цього ж Закону України) кореспондує обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таке ж положення міститься і в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, де зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюється відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова».

Позивач виконує свої обов'язки та забезпечує надання відповідачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений Рішенням Харківської міської ради від 27.01.2012 р. № 39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 р. № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», оскільки відповідно до ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. Скарг з боку відповідача щодо якості наданих послуг на адресу позивача не надходило.

З урахуванням публічного договору про надання житлово-комунальних послуг м. Харкова (опублікований 28.11.2006 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради "Слобода" 95/1), між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, про що свідчить відкритий особовий рахунок № та здійснено часткову оплату послуг.

Згідно з положеннями ч.3 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до даних висновку Верховного суду України, що у відповідності ч.1 ст. 360-7 ЦПК України має обов'язково враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права, викладеного в постанові від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду України від 27.03.2013 р. у справі № 6-6цс13 та від 19.11.2014 р. у справі № 6-178цс14.

Положеннями ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представнк позивача в ході судового розгляду справи довів суду належним та допустими доказами факт надання відповідачу послуг належної якості .

Відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав, добровільно не погасив заборгованість.

Позивач просить суду стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості згідно даних довідки про нарахування та оплату житлово- комунальних послуг станом на 01.04.2007 року в сумі 294,26 грен, за період з 01.04.2007 року по 01.06.2014 року- в сумі 3 369.69 грн.

Позовну заяву про стягнення заборгованості за послуги водопостачання, в якій позивач просить стягнути заборгованість , подано 31.08.2015 року.

Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача на судовому засідання заявив про застосування строку позовної давності, суд вбачає підстави для застосування строку позовної давності та відмови позивачу в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відтак, у урахуванням вимог ст.. 257 ЦПК України, стягненню підлягає сума заборгованості за період з 01.08.2012 року по 31.05.2014 року .

Позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за період з 01.04.2007 року по 01.08.2012 року не підлягають задоволенню по причині того, що заявлені за межами строку позовної давності, тобто після спливу строку, встановленого нормами ст. 257 ЦК України. Підстав для переривання строків позовної давності не вбачається.

Згідно з положеннями ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускаються.

Відповідач не виконує покладені на нього обовязки щодо своєчасного та в повному нарахованому обсязі внесенню оплати за отримані послуги .

Твердження представника відповідача , що наданий представником позивача розрахунок суми заборгованості не є доказом по справі, не обґрунтований, тому що вказаний розрахунок містить фактичні дані - суму боргу, не знайшло своє підтвердження в процесі розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.. 57 ЦПК України , доказами є будь- які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Розрахунок суми заборгованості виведений у формі довідки про нарахування та оплаті житлово- комунальних послуг є належним та допустимим доказом по справі.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача стосовно того, що по причині не укладення з відповідачем договору на постачання послуг, ОСОБА_1 не є споживачем цих послуг, а тому не повинен виконувати обов»язки по оплаті цих послуг.

Відповідно до вимог ст.. 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. У випадках, встановлених законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відсутність письмового договору не є підставою та не звільняє від оплати за надані послуги.

Відповідач ні поведінкою, ні діями, ні письмово не зазначив, що бажає припинити відносини.

Відповідач приймає послуги, які надаються позивачем, зауважень щодо неотримання таких послуг або щодо якості цих послуг не висловлює. Також відповідач не звертався до суду з приводу визнання публічного договору про надання житлово-комунальних послуг неукладеним або недійсним.

Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Представник позивача довів суду факти своєчасного та належного надання послуг споживачеві в особі відповідача, який в свою чергу не виконує обов»язок по оплаті отриманих послуг.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості в межах строку позовної давності на надані послуги законні, обґрунтовані, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Доводи, наведені відповідачем в обґрунтування своїх заперечень необґрунтовані, безпідставні, неспроможні.

Суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог.

В частині стягнення на його користь з відповідача понесених при зверненні з позовом до суду судових витрат у вигляді судового збору, що підтверджені документально, в розмірі 243,60 грн., в порядку, передбаченому положеннями ст.. 88 ЦПК України., вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 212, 215, 257 ЦПК України, ст..ст. 11,12,16,22,205,714 ЦК України, ст..ст. 16, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 64, 67, 68, 151, 162 ЖК України -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги комунального підприємства Жилкомсервіс задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Жилкомсервіс»( , розрахунковий рахунок 260005593, банк одержувач ПАТ "Мегабанк" , МФО 351629) суму заборгованості за надання послуг щодо утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.08.2012 року по 31.05.2014 року в розмірі 1 050 ,17 ( одна тисяча п"ятдесят ) грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Жилкомсервіс» витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через суд 1 інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особами, які були учасниками процесу, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя І.О.Грищенко