Провадження №2/761/790/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарях Голопич Н.Р., Козак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом та просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, який є її батьком та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_5, яка є маті»ю відповідача. Зазначає, що на момент смерті ОСОБА_6, який є дідом позивача з ним проживали його дружина ОСОБА_5 - бабуся позивача та сама ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 р. не встигнувши оформити спадщину за померлим чоловіком померла і ОСОБА_5, спадкоємцем за заповітом якої є позивач. Померли були особами похилого віку , ОСОБА_4 - інвалідом ІІ групи, вони часто хворіли, останні роки свого життя не могли самостійно себе обслуговувати та потребували сторонньої допомоги. Иаку допомогу надавала лише позивач. ОСОБА_2 будучі донькою померлих проживала у Королівстві Бельгія з 1992 р. по 2013 р. і знаючи про стан батьків не надавала їм жодної допомоги. Тобто відповідач залишивши позивача малолітньою дитиною на своїх батьків фактично зникла. Таким чином відповідач відмовилась виконувати свої батьківські обов»язки по догляду за дитиною та обов»язку по догляду за своїми батьками. Додатковим підтвердженням байдужості до дитини та батьків це спосіб життя який вела відповідач. На батьківщину ОСОБА_2 повернулась лише завдяки правоохоронним органам Бельгії, які екстрадували її за вчинення в Україні злочину - контрабанду наркотичних засобів. 03.09.2013 р. відносно відповідача винесено вирок Бориспільській міськрайонним судом Київської області та призначено покарання за ч. 2 ст. 305 КК України у вигляді позбавлення волі. Достроково вийшовши з в»язниці відповідач вирішили подати заяву про прийняття спадщини за померлими батьками. Відповідач не цікавилась здоров»ям батьків, їх не навідувала, не вчиняла жодних дій по утриманню і не надавала будь - якої іншої допомоги батькам, проте усвідомлювала необхідність надання такої допомоги. Так як померлі протягом останніх років хворіли на різні хвороби, потребували сторонньої допомоги та піклування, а їх доглядом та утриманням займалась лише позивач відповідача необхідно усунути від спадкування.

В судовому засіданні позивач, її представник підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечували щодо задоволення позову. Пояснили, що дійсно відповідач проживала багато часу у Королівстві Бельгія. Проте протягом усього часу ОСОБА_2 направляла батькам грошові перекази та подарунки, докази чого за збігом часу не збереглись. Проте у 2009 р. - 2011 р. грошові перекази від відповідача отримував чоловік позивача - ОСОБА_7, оскільки батькам важко було з с. Глібовка приїзджати на пошту до м. Києва. Батьки ніколи не бідували, мали достаток і додаткове утримання ім. не було потрібно. Також батьки надали заяву до відповідних органів, яка свідчить про те, що не мали жодної претензії до доньки, яка мала намір виїхати за кордон. Відповідач не була байдужа до своєї родини, підстави ж для задоволення позову відсутні. Також зазначили, що позивачем пропущено строки позовної давності, що також є підставою для відмови у позові.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків та надавши всім зібраним доказам, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4; ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5. Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про смерть, що їх видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Також не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_1 є онукою померлих.

Відповідач ОСОБА_2 - донькою померлих.

В свою чергу позивач та відповідач є маті»ю та донькою.

Також встановлено, що за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрилась спадщина.

Відповідно до положень ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими за час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Не оспрювалась сторонами у судовому засіданні та обставина, що з заявами про прийняття спадщини за померлими звернулись як ОСОБА_8 так і ОСОБА_2

Положеннями ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від спадкування, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином, можливість усунення від спадкування чинне законодавство України пов»язує з наявністю і доведеністю певних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 протягом багатьох років проживала у Королівстві Бельгія.

ОСОБА_1 стверджує, що її мати покинула її та батьків, переїхала до іншої країни та протягом багатьох років не піклувалась про неї та батьків. Померлі дідусь та бабуся потребували її допомоги та піклування, проте ОСОБА_2 ухилялась від її надання.

Свідок ОСОБА_9, хрещена мати позивача, пояснила в судовому засіданні, що відповідача бачила у своєму житті кілька разів. Їй відомо, що ОСОБА_2 не надавала своїм батькам допомоги, все піклування про них було на плечах онуки - ОСОБА_1

В свою чергу ОСОБА_2 зазначила. Що про живаючи в Королівстві Бельгія надавала батькам допомогу і вони жодним чином не висловлювали своїх претензій до доньки.

Свідок ОСОБА_10 сусід померлих пояснив, що чув від них про доньку, яка проживає у Бельгії і на яку вони не жалілися.

Як свідчать матеріали справи, за даними наданими Пенсійним фондом України розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_4 становив 1 840,86 грн., пенсійне забезпечення ОСОБА_5 - 1 299,01 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як особи похилого віку мали низку захворювань.

ОСОБА_5 останній рік життя перебувала на стаціонарному лікуванні та обстеженні у Національному військово-медичному медичному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь».

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування п. 6 зазначив, що при встановленні факту ухилення від особи від виконання обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Наявні в матеріалах справи письмові докази, пояснення позивача, відповідача, відомості надані свідками у своїй сукупності не свідчать про те, що спадкодавці знаходились у безпорадному стані, допомога з боку відповідача їм була необхідна для існування

Також на думку суду не було отримано і переконливих доказів, що ОСОБА_2 нене допомагала батькам, а тим більше ухилялась від обов»язків доньки.

За таких обставин підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з того, що права позивача не були порушені, а тому не вважає за необхідне застосовувати передбачені ст. 267 ЦК України наслідки пропуску строку позовної давності встановленої для звернення до суду за захистом своїх прав.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,2120215 ЦПК України, ст. 1224 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя: