Справа № 638/7764/15-ц
Провадження № 2/638/30/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.

при секретарі Подосокорської А.О.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні та вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просить вселити її в квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зобовязати ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у користуванні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачу на праві приватної власності належить 25/100 (75/300) частин комунальної квартири АДРЕСА_2, а саме кімната, площа якої складає 18,7 кв.м. Право власності на 75/100 (225/300) частин квартири, а саме на 3 кімнати площа яких складає 58,6 кв.м. належало ОСОБА_7 (помер 31.08.2005 року), його дружині ОСОБА_8 (померла 31.03.2008 року) та її брату ОСОБА_9, який помер 28.06.2010 року. Після смерті ОСОБА_7 право власності на 150/300 частин квартири отримала його дружина ОСОБА_8, яка оформила заповіт на її імя. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.10.2011 року цей заповіт визнано недійсним. Згідно рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.06.2012 року право власності на 50/300 частин спірної квартири визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті 31.03.2008 року її сестри ОСОБА_8 З 30.09.2010 року до 01.07.2013 року у Дзержинському районному суді м. Харкова розглядалась справа за позовом ОСОБА_10 про надання додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті її сестри ОСОБА_8, спадкоємцями ОСОБА_11 є ОСОБА_10, її сестра ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_9, які прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2013 року визначено ОСОБА_5, ОСОБА_6, як правонаступникам ОСОБА_10, померлої 17.07.2012 року, додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, яка померла 31.03.2008 року. ОСОБА_9 належало 50/300 частин квартири після смерті його сестри ОСОБА_8 З 05.09.2013 року до 02.06.2014 року у Дзержинському районному суді м. Харкова розглядалась справа за позовом ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на 75/100 (225/300) частин квартири АДРЕСА_3 від 24.10.2001 року під реєстраційним № 1-01-227850 в частині оформлення права власності за ОСОБА_9 Рішенням суду від 02.06.2014 року про задоволення позовної заяви ОСОБА_4 скасовано апеляційним судом Харківської області від 18.11.2014 року. Ухвалою ВССУ від 01.04.2015 року дане рішення апеляційного суду залишено без змін. Таким чином, на момент смерті її батькові ОСОБА_9, який помер 28.06.2010 року, належало 125/300 частин комунальної квартири АДРЕСА_4. Вона є єдиним спадкоємцем за законом і подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На даний час в спірній квартирі зареєстрована та мешкає відповідач у справі, позивач позбавлена можливості володіння та користування успадкованою часткою квартири внаслідок того, що відповідач чинить перешкоди, а саме вона не має доступу до помешкання, зокрема на вході у квартиру встановлені броньовані двері, отримати ключі від неї вона не має можливості, у звязку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Вислухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 25/100 (75/300) частин комунальної квартири АДРЕСА_2.

Право власності на 75/100 (225/300) частин квартири АДРЕСА_2 належало ОСОБА_7, який помер 31.08.2005 року, його дружині ОСОБА_8, що померла 31.03.2008 року та її брату ОСОБА_9, померлому 28.06.2010 року.

Після смерті ОСОБА_7 право власності на 150/300 частин квартири отримала його дружина ОСОБА_8, яка оформила заповіт на імя ОСОБА_3.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.10.2011 року визнано недійсним заповіт ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 посвідчений 10.10.2005 року за номером 5-2635 нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12.05.2010 року державним нотаріусом Шостої державної нотаріальної контори ОСОБА_13 на імя ОСОБА_3 на 150/300 частини квартири АДРЕСА_5.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.06.2012 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.10.2011 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28.12.2011 року у частині відмови в позові про визнання права власності скасовані. Позов в частині визнання права власності задоволений, визнано за ОСОБА_4 право власності на 50/300 частин квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування за законом після смерті 31.03.2008 року її сестри ОСОБА_8.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2013 року визначено ОСОБА_5, ОСОБА_6 як правонаступникам ОСОБА_10, померлої 17.07.2012 року додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, яка померла 31.03.2008 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.06.2014 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на 75/100 частин квартири АДРЕСА_4 від 24.10.2001 року під реєстраційним номером 1-01-2278, видане управлінням комунального майна і приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради в частині оформлення права власності в порядку приватизації за ОСОБА_9

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18.11.2014 року вказане рішення суду першої інстанції від 02.06.2014 року скасовано, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Харківської міської ради, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

На підставі ст.1217 ЦК України, спадкування в Україні здійснюється за законом та за заповітом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, на момент смерті батькові позивача ОСОБА_9, який помер 28.06.2010 року, належало 125/300 частин комунальної квартири АДРЕСА_4.

ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за законом.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене, наявність у позивача права власності на 125/300 частин квартири АДРЕСА_4, неможливість реалізувати позивачем наявне у неї право власності на зазначене майно через перешкоди, що чиняться з боку відповідача ОСОБА_4, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.6,8,10,60,61,208,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.321,391,1217,1218 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні та вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_7.

Зобов?язати ОСОБА_4 не чинити першкод ОСОБА_3 у користуванні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_7.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, починаючи з 15.11.2016 року. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий