Справа № 282/438/16
Провадження № 2/282/174/16
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2016 року смт.Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Вальчук В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Веселківська сільська рада про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Веселківська сільська рада про стягнення коштів за розпискою про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

У своєму позові позивач просить з метою забезпечення позову, накласти арешт на майно відповідачки, яке належить їй на праві особистої власності.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тобто, за загальним правилом, забезпечення позову допускається після відкриття провадження у справі (яким і починається розгляд справи).

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, між сторонами дійсно виник спір про право.

Зі змісту ст. 151, 152 ЦПК України випливає, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача), тому відомості про те чи належать об'єкти нерухомого, рухомого майна на праві власності відповідачу та про вартість майна на яке накладається арешт, є необхідними для забезпечення позову.

Частина перша статті 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони (ст. 60 ЦПК України), тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, які беруть участь у справі. В заяві повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано позов немайнового характеру та не надана відповідна заява про забезпечення позову в порядку ст.ст. 151-153 ЦПК України, оскільки клопотання про забезпечення позову винесено окремою вимогою в позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України , висновок Верховного суду України щодо застосування норм права, викладений у Постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки, всупереч вимогам ст. 151 ЦПК України, ОСОБА_1 не подано до суду окремо складеної та належним чином мотивованої заяви про забезпечення позову, із зазначенням причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов. Окрім цього вказаний житловий будинок не є особистою власністю відповідача і доказів такого володіння позивачем не надані, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги ОСОБА_1, про забезпечення позову.

Відмова в задоволенні цієї заяви не перешкоджає повторно звернутися із заявою про забезпечення позову, оскільки забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 151, 152, 153, 210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Веселківська сільська рада про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд Житомирської області протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя В. В. Вальчук