Справа № 308/5076/16-ц
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в справі

19.05.2016 р. м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонний суду Закарпатської області Сарай А.І., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимоги відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою в порядку ст. 256 ЦПК України до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимоги відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В заяві зазначила, що 28.09.2000 р. між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 520 та видано свідоцтво про шлюб в якому ОСОБА_2 зазначений як «ОСОБА_2». Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася донька ОСОБА_3.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01.06.2010 р. шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, та призначено ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, про що судом був виданий виконавчий лист.

У зв'язку з тим, що її колишній чоловік ОСОБА_2 не приймав ніякої участі у вихованні доньки та не допомагав матеріально, а також чинив на доньку психологічний тиск, вона звернулася з позовом до суду про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.08.2012 р. ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав.

На даний момент існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, яку її батько ОСОБА_2 відмовляється сплачувати мотивуючи це тим, що згідно рішення суду від 01.06.2010 р. аліменти суд вирішив стягнути з «ОСОБА_2», а він згідно паспорту, який є основним документом, що посвідчую особу, значиться як ОСОБА_2.

Оскільки паспортний документ є основним документом, що посвідчує особу, у відповідності до ст. 13 п. 1 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», то ця невідповідність в документах унеможливлює її право на стягнення заборгованості по аліментам.

На підставі викладеного та посилаючись на норми ст.ст. 234, 256 ЦПК України просить встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є однією і тією ж особою.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Крім цього, відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року зі змінами від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

З аналізу вищезазначеного слідує, що не можуть бути встановлені у порядку окремого провадження тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах. Тобто, при розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Відповідно до ст. 122 ч. 2 п. 1 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Беручи до уваги наведене та ту обставину, що заявниця у поданій заяві просить встановити тотожність особи, вважаю, що у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки зазначена вимога не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні.

Керуючись ст.ст. 122 ч. 2 п. 1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимоги відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської через Ужгородський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Сарай А.І.