Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 480/929/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Бак М.Д.,

при секретарі судового засідання - Дорда Д.В., Лемак А.М.,

з участю відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ "ДельтаБанк" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27.12.2010 року між ним, позивачем, як правонаступником ТзОВ "Комерційний Банк "Дельта", та відповідачем було укладено кредитний договір № 008-14539-271210. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору він позивач, відкриває відповідачеві картковий рахунок № 8502 у гривні, випускає та надає платіжну картку і ПІН-код до картки та здійснює обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa "Класичний", що міститься в Додатку № 1 до договору. Згідно п.1.3 кредитного договору відповідачеві відкрито кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень та на день укладеного кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4000 гривень. За умовами договору позичальник зобовязався щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування ним, сплачувати інші платежі згідно договору. Однак, у порушення умов договору відповідач належним чином зобовязання, взяті на себе, не виконує, внаслідок чого станом на 23.04.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 2622,27 грн., яка складається з: тіло кредиту - 2622,27 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду позивач повідомлявся у встановленому порядку. У позовній заяві позивач просить суд розглянути справу у відсутності представника, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 1).

Відповідач у судовому засіданні просив суд застосувати позовну давність та відмовити у позові. Відповідач підтвердив факт укладення кредитного договору з позивачем, та існування заборгованості, при цьому зазначив, що з 2011 року він жодних платежів згідно договору не вносив, жодних повідомлень від банку про необхідність їх сплати не отримував.

Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 27 грудня 2010 року між публічним акціонерним товариством "ДельтаБанк"- позивач у справі та ОСОБА_1 - відповідачем (держателем) було укладено договір № 008-14539-271210 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки.

У відповідності до пунктів 1.2, 1.3 кредитного договору банк відкриває держателю картковий рахунок № 8502 в національній валюті України - гривні, оформляє та надає в користування картку платіжної системи Visa International та/або Дельта, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Новий Партнерський, що міститься в Додатку № 1 до договору (Тарифи). ОСОБА_2 надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн., та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4000 грн. Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії та/або загальний розмір кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода до договору про зміну ліміту кредитної лінії/загального розміру кредитної лінії сторонами не складається.

Згідно п. 2.1 договору моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених Тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя.

За умовами укладеного договору (пункти 3.6, 2.3) відповідач зобов"язався щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов"язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у Тарифах. Обов"язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт, та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов Тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі. Держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах.

Відповідно до п. 5.2 договір набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов"язань за цим договором.

Картку та ПІН-конверт до неї відповідач отримав 27 грудня 2010 року.

Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджуються дослідженою судом копією договору № 008-14539-271210 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 27.12.2010 року (а.с. 2,3) та ці обставини відповідач у судовому засіданні не заперечив.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зсилається на те, що заборгованість відповідача станом на 23.04.2015 року складає 2622,27 грн.

Із розрахунку заборгованості відповідача, наданого позивачем на підтвердження викладеного у позовній заяві (а.с. 9), вбачається наступне. Протягом січня-травня 2011 року мало місце зняття готівки відповідачем. У період з лютого по жовтень 2011 року відповідач періодично вносив платежі. Останній платіж внесено 03.10.2011 року, після чого у графі "Платежі" відомості про їх внесення відсутні.

Крім того, у розрахунку заборгованості відображено такі платежі, а саме: 929,90 грн. - на погашення кредиту, 250,87 грн. - на погашення відсотків, 556,08 грн. - на погашення комісії та 225 грн. - на погашення пені, що мали місце у період із 03.12.2012 року по 29.12.2012 року. Станом на цей період (тобто, із 03.12.2012 року до 29.12.2012 року) тіло кредиту становило 932,02 грн. Після того, зняття готівки, внесення платежів, нарахування комісії, пені не проводилося, проте тіло кредиту збільшилося, та у період із 02.01.2013 року по 31.01.2013 року становило 2622,27 грн.

Відповідач, не заперечивши існування заборгованості, заперечив її розмір, на підтвердження своїх заперечень докази суду не надав.

Разом з тим, як вказувалося вище, зокрема, згідно дослідженого судом розрахунку заборгованості, у період із 03.12.2012 року по 23.12.2012 року тіло кредиту становило 932,02 грн., а у наступний період - із 02.01.2013 року по 31.01.2013 року - 2622,27 грн. Можливість зміни ліміту кредитної лінії та загального розміру кредитної лінії банком передбачено умовами укладеного між сторонами договору - п. 1.3.

Відповідно до договору (п. 2.1) моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених Тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Зокрема, умовами договору передбачено (п. 3.4.1) можливість банком здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів, які складають суми заборгованості, які виникають за цим договором та/або кредитними договорами, укладеними між сторонами.

Проте, після збільшення кредитного ліміту до 2622,27 грн. операції за допомогою картки згідно розрахунку відповідачем не здійснювалися та утримання платежів, передбачених Тарифами, не відбувалося. Відтак, кредит у сумі 1690,25 грн. (2622,27- 932,02 = 1690,25), на яку відбулося збільшення кредитного ліміту, відповідачеві не надано. Тому, тіло кредиту станом на 23.04.2015 року складає не 2622,27 грн., як про це вказано у позовній заяві, а 932,02 грн.

Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору не виконував своєчасно взяті на себе зобовязання, в результаті чого утворилася заборгованість.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням про застосування позовної давності, оскільки платежі згідно договору ним вносилися до 2011 року, після цього повідомлення про наявність заборгованості, необхідність її погашення від позивача не отримував.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку.

За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З огляду на заявлення відповідачем про застосування позовної давності, з врахуванням того, що справа розглядається за клопотанням позивача у відсутності представника, суд на виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України повідомляв позивача про подану відповідачем заяву та роз"яснював наслідки спливу позовної давності. Пояснення чи заперечення в цій частині від позивача не поступали.

При вирішенні питання застосування позовної давності суд виходить із передбаченого законом трирічного строку, договірні умови згідно наданої суду копії договору, укладеного між сторонами, про збільшення позовної давності відсутні, враховує те, що позивачем не наведено поважні причини пропущення позовної давності чи факти її переривання відповідачем, та приходить до висновку про сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, та відмову у позові з цієї підстави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 158, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлено 15.02.2016 року.

ГоловуючийОСОБА_2