У х в а л а

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Золочівської міської ради Львівської області про визнання права власності на самочинне будівництво, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок, загальною площею 130 кв. м, з яких: 25,90 кв. м - житлова площа та 104,10 кв. м - допоміжна площа, а також на господарську будівлю загальною площею 42,60 кв. м, гараж загальною площею 123 кв. м та септик площею 1 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що йому на підставі договорів купівлі-продажу від 10 квітня 2013 року належать земельна ділянка площею 0,0960 га для обслуговування жилого будинку і господарських споруд та житловий будинок з господарськими і дворовими спорудами, що знаходяться за вищевказаною адресою.

На вказаній земельній ділянці він провів реконструкцію індивідуального (садибного) житлового будинку, яка відповідала діючим державним стандартам, будівельним нормам та правилам, а конструкції житлового будинку передбачали безпечність їх експлуатації.

На підставі звернення Золочівської міської ради Львівської області, 06 листопада 2013 року державним інспектором відділу державного контролю за будівництвом об'єктів Східного напрямку, який діяв від імені Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За результатами перевірки складено акт, яким встановлено, що позивачем на вищезазначеній земельній ділянці в межах червоних ліній автодороги Н-02 Львів-Тернопіль, в охоронній зоні Львівського водогону діаметром 1,2 м проводиться реконструкція садибного індивідуального житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадських призначень без проектної документації та права на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги закону.

На підставі вказаного акта Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06 листопада 2013 року, яким зобов'язано позивача у 60-денний термін з дня отримання цього припису знести самовільні прибудови і надбудови з приведенням житлового будинку за вказаною адресою до попереднього стану згідно з технічним паспортом на житловий будинок.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року, зазначений припис було визнано протиправним і скасовано.

Посилаючись на те, що 18 вересня 2013 року експертом з технічного обстеження будівель і споруд, було складено звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж зазначеного житлового будинку з господарськими (присадибними) будівлями і спорудами та зроблено висновок про їх відповідність вимогам надійності будівель і споруд та можливості безпечної їх експлуатації, позивач стверджував, що проведене самочинне будівництво не містить жодних істотних порушень державних стандартів, будівельних норм та поросив позов задовольнити.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок загальною площею 130 кв. м, з яких: 25,90 кв. м - житлова площа та 104,10 кв. м - допоміжна площа; господарську будівлю загальною площею 42,60 кв. м, гараж загальною площею 123 кв. м та септик площею 1 кв. м., що находяться за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2015 року, апеляційну скаргу Золочівської міської ради Львівської області задоволено. Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач скористався правом позасудового вирішення спору, звернувшись до виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області з приводу узаконення проведеної реконструкції, проте рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області від 15 квітня 2014 року йому було відмовлено.

При цьому, оскільки проведена реконструкція не порушує права інших осіб та суспільні інтереси громади м. Золочева Львівської області, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, апеляційний суд правильно виходив з того, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до компетентного державного органу із заявою про прийняття спірного об'єкта після реконструкції до експлуатації, а також не оскаржував дії відповідного органу у випадку відмови у прийнятті до експлуатації такого об'єкта.

Крім того, актом перевірки у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06 листопада 2013 року, встановлено, що реконструкція індивідуального (садибного) житлового будинку проведена в межах червоних ліній автодороги Н-02 Львів-Тернопіль, в охоронній зоні Львівського водогону діаметром 1,2 м, чим порушено вимоги ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 -відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.С. Ткачук

І.М. Фаловська