У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/483/15-ц

10 листопада 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.,

секретаря: Буратчук О.В.,

з участю представника віділу ДВС: ОСОБА_1

представника заявник: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.06.2016р. по ВП № 48734922.

ВСТАНОВИВ:

11.10.2016р. ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.06.2016р. по ВП № 48734922.

В обгрунтування посилається на, те що 27 липня 2016 року було видано виконавчий лист у справі №348/483/15-ц за його позовом до ОСОБА_4 про стягненню боргу, який він пред'явив до виконання до Відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції.

Головним державним виконавцем РимарукомТ.Д. ще в липні 2015р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Після цього державний виконавець жодним чином не повідомляв його про заходи які ним вчиняються при виконанні.

24.09.2016 року він по пошті отримав копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.06.2016р. ВП №48734922 , яка винесена державним виконавцем з грубими порушеннями Інструкції про проведення виконавчих дій та Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначену постанову головного державного виконавця Надвірнянського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1Д,. вважає неправомірною і такою, що порушують його права, так як державним виконавцем не було вжито всіх вичерпних заходів щодо розшуку та виявлення майна боржника.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримує в повному обємі з підстав, зазначених в скарзі, просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Надвірнянського відділу ДВС ОСОБА_1, та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві № ВП №48734922 від 29.06.2016р

Державний виконавець в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги, підтримав письмові заперечення, зазначаючи, що всі його дії та рішення законні та обґрунтовані. Просить відмовити в задоволенні скарги.

Суд, вислухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх вимог, та, зясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Надвірнянського районного суду від 27.07.2015 р. у справі за № 348/483/15-ц позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4»яни Юріївни про стягнення боргу за договором позики задоволено частково та стягнено з ОСОБА_4»яни Юріївни на користь ОСОБА_3 20225грн .00 коп. боргу (а.с. 57-58). Рішення вступило в законну силу 31.07.2015р. та видано виконавчі листи..

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Навдірнянського РУЮ ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 348/483/15-ц, виданого 26.08.2015р. Надвірнянським районним судом про стягнення з ОСОБА_4»яни Юріївни на користь ОСОБА_3 20225 грн. 00 коп. боргу.

29.06.2016р. Постановою головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу ДВС ОСОБА_1 повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п. 2 ч.1 ст 47,ст. 50 ЗУ « Про виконавче провадження».

Висновки державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно зі ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч.З ст.129 Конституції України передбачено одну з основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду.

У відповідності до ст.13 Закону України «Про судоустрій України» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади їх посадовими та службовими особам на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічну норму містить стаття 14 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, установи, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, а також порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця.

Статтею 2 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Обов'язки державних виконавців та права громадянина регламентовано законодавством України.

Згідно статті 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Частиною 1 статті 11 Закону встановлений обов'язок державного виконавця вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу вимог ст.17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, тощо.

Проведеними під час виконавчого провадження заходами виявлено, що в результаті вжитих державних виконавцем заходів встановлено , що ліквідного майна яке б належало боржнику на яке можна було б звернути стягнення для погашення боргу не виявлено і розшук такого майна виявився безрезультатним.

Однак, з наданих суду матеріалів вбачається, що державним виконавцем не вжито усіх передбачених законом дії по виконанню рішення суду. Зокрема державним виконавцем були здійснені запити 20.11.2015р. до Держземагенства у Надвірнянському районі, ВРЕР, 23.11.2015р., Державної податкової служби України, 23.11.2015р. до Пенсійного фонду України, 20.11.2015р. до територіального центру МВС ,29.03.2016р. Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно , державного реєстр у іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майно щодо суб»єкта. Згідно отриманих відповідей було з'ясовано про відсутність майна та грошових коштів.

Виходом за адресою зазначеної у виконавчому листі встановлено, що за зазначеною адресою під час перевірки майна боржника не виявлено, про що головним державним виконавцем Римаруком Т.Д.16.06.2016року було складено відповідний акт.

Як вбачається з наведеного, державним виконавцем було здійснено ряд заходів щодо розшуку майна боржника та про відсутність якого складено акт. Однак, вказані запити та відповіді датовані ще листопадом 2015р. та березень 2016р., станом на даний час матеріальне становище боржника могло змінитися. Також надані матеріали не містять відомостей про розшук іншого майна та грошових коштів, належних боржнику, направлення запитів до відповідних реєструючих органів щодо встановлення наявності доходів у боржника, його працевлаштування, наявності іншого нерухомого майна. Лише один раз,16.06.2016року державним виконавцем складено акт про те, що за адресою, вказаною у виконавчому документі, майна боржника не виявлено.

З врахуванням вищевикладеного, доказів, які б свідчили про вжиття державним виконавцем всіх можливих заходів для своєчасного та повного виконання рішення суду Надвірнянським районним відділом ДВС суду не надано.

Отже, приймаючи постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, державний виконавець не дотримався в повному обсязі вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не провів усіх передбачених законом дії по виконанню рішення суду, а відтак постанова про повернення виконавчого документу від 29.06.2016р. винесена передчасно, та як наслідок підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи наведене, а також те, що державний виконавець не провів усіх передбачених законом дії по виконанню рішення суду, суд не приймає до уваги посилання державного виконавця, на те, що вищевказаний виконавчий лист може бути повторно пред'явлений до виконання, як на підставу для відмови у задоволенні скарги. При цьому суд враховує, що будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем здійснюються необхідні заходи для повного та фактичного його виконання суду надано не було.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, ст. ст. 11, 37, 47 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.06.2016р. по ВП № 48734922 задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу неправомірними.

Постанову головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.06.2016р. по ВП 48734 922 скасувати.

Зобовязати головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 провести виконавчі дії з виконання рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.08.2015р. за № 348/483/15-ц.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення через Надвірнянський районний суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Міськевич О.Я.