Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/2892/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
Провадження № 22-ц/778/1050/16 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № ZPXRRX00140590 від 09.03.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1918,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2013 року має заборгованість 29131,04 грн., яка складається з наступного:

- 1918,80 грн. - заборгованість за кредитом;

- 10694,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1260,72 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 13394,02 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 1363,38 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 29131,04 грн. за кредитним договором № ZPXRRX00140590 від 09.03.2007 року та судові витрати у розмірі 291,31 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк»

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на звернення до суду з позовом в мажах строку позовної давності, встановлення п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам терміну позовної давності п'ять років, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Судом встановлено, що 09 березня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит в сумі 1918 грн. 80 коп. зі сплатою відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 18 місяців з 09.03.2007 р. по 09.09.2008 року включно.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, не здійснив жодного платежу на погашення кредиту.

З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_3 ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 24 травня 2013 року.

Стороною у спорі заявлено вимогу про застосування позовної давності.

На підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України), встановивши, що позивачем пропущено строк позовної давності, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за договором встановлюється сторонами тривалістю в п'ять років.

Проте зазначені доводи є неприйнятними.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, відсутній підпис ОСОБА_3

У заяві позичальника від 09 березня 2007 року, яка містить ознаки кредитного договору та підписана сторонами, домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами надання ОСОБА_3 згоди на збільшення позовної давності, як це передбачено ст. 259 ЦК України, оскільки за вимогами вказаної норми договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі.

Аналогічна правова позиція про те, що Умови, в яких установлено позовну давність тривалістю у 5 років, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності, викладена в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, від 1 липня 2015 року, яка відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України є обов'язкової для всіх судів України.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: