АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1439/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Клочко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівБондаренка С. І., Храпка В. Д.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Дочірній банк «Сбербанку Росії», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Зоря Владленівна, Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, приватне підприємство «Щедрий дім» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 15 липня 2011 року між ПП «Щедрий дім» та ПАТ «Дочірній банк»Сбербанку Росії» укладено договір про відкриття кредитної лінії № 44-В/11/35/ЮО/КЛ, згідно до п.п.1.1, 1.2 якого банк зобов'язався відкрити позичальникові відновлювальну кредитну лінію з лімітом 550 000грн. на строк до 12 липня 2013 року, а позичальник зобов'язався повертати отримані кредитні кошти у разі їх отримання, на умовах та в порядку, визначеному договором.

15 липня 2011 року в забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору, між ОСОБА_6 та ПАТ «Дочірній банк «Сбербанк Росії» укладено іпотечний договір №2за умовами якого позивачка передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 в забезпечення виконання ПП «Щедрий дім», що випливають з договору про відкриття кредитної лінії № 44-В/11/35/ЮО/КЛ від 15.07.2011 року.

Позивачка зазначила, що 07 червня 2014 року нею отримано постанову державного виконавця ЦВ ДВС Черкаського міського управління юстиції від 16 травня 2014 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса №537, виданого 04 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З.В. про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 з метою задоволення вимог стягувача ПАТ «Дочірній банк «Сбербанку Росії» в сумі 642 667,21 грн.

ОСОБА_6 у позовній заяві вказала, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріусу не було надано документи на підтвердження безспірності вимог, оскільки сума боргу нею не визнавалася та є спірною, а письмової вимоги про виконання порушеного зобов'язання вона як іпотекодавець не отримувала, в зв'язку із чим просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2016 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі представник АТ «Сбербанк Росії», посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення районного суду, постановлення його з порушенням норм матеріального та процесуального права, без доведення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, районний суд вважав, що банком не було подано нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, так як суми кредиту, процентів і пені, зазначені в оспорюваному виконавчому написі, є спірними (що встановлено за результатами проведених судових експертиз) і позивачкою не визнавалися та виконавчий напис не міг бути вчинений, оскільки це є порушенням ЗУ «Про іпотеку» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи слідуюче.

Відповідно до ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 32 вказаного Закону встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Тобто, вказаними нормами передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобов'язання у тридцятиденний строк.

Відповідно до статті 88 ЗУ "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктами 1,1, 1,2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 29 червня 1999 року N 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Таким чином, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Лише та обставина, що зазначена більша сума заборгованості за кредитом ніж у повідомленні не свідчить про наявність спору. (правова позиція ВСУ, викладена у постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 15 липня 2011 року між ПП «Щедрий дім» та ПАТ «Дочірній банк»Сбербанку Росії» укладено договір про відкриття кредитної лінії № 44-В/11/35/ЮО/КЛ, згідно до п.п.1.1, 1.2 якого, банк зобов'язався відкрити позичальникові відновлювальну кредитну лінію з лімітом 550 000 грн. на строк до 12 липня 2013 року, а позичальник зобов'язався повертати отримані кредитні кошти.

15 липня 2011 року в забезпечення виконання ПП «Щедрий дім» умов кредитного договору між ОСОБА_6 та ПАТ «Дочірній банк «Сбербанк Росії» укладено іпотечний договір №2, за умовами якого ОСОБА_6 в забезпечення виконання зобов'язань ПП «Щедрий дім» по вищевказаному кредитному договору передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

07 березня 2013 року банком на адресу ОСОБА_6 направлено повідомлення-вимогу про усунення порушень за кредитним договором, а саме, відповідач вимагав виконати умови кредитного договору, зокрема погасити повну суму заборгованості по кредитному договору, яка станом на 01 березня 2013 року становила 612 545,66 грн. (а.с. 65, т.1)

У силу вимог п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Враховуючи вказане, відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на адресу АДРЕСА_3 Ц 403 (ст. 66 т.1) вважається належним надісланням письмової вимоги ОСОБА_6 та свідчить про дотримання банком ст. 32 ЗУ «Про іпотеку» та п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Оскільки позивач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, відповідач скористався законодавчо закріпленим правом на дострокове стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника.

Для вчинення виконавчого напису нотаріуса за реєстровим № 537 від 04 червня 2013 року банком нотаріусу було надано договір іпотеки від 15 липня 2011 року, кредитний договір № 44-В/11/35/ЮО/КЛ від 15 липня 2011 року, виписки по рахункам станом на 03 червня 2013 року, відомість по нарахованим процентам з 15 липня 2011 по 20 травня 2013 року, тобто документи, які підтверджують заборгованість боржника.

Колегія суддів зауважує, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні.

Будь-які відомості про існування на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором матеріали справи не містять.

Враховуючи сплив наданого ОСОБА_6 тридцятиденного строку для добровільного виконання зобов'язання, відсутність будь-якого реагування останньої на письмову вимогу банку, подання банком нотаріусу документів, які свідчать про існування заборгованості позивачки перед банком, надані документи не оспорювалися сторонами, вчинений виконавчий напис 04 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З.В. про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 з метою задоволення вимог стягувача ПАТ «Дочірній банк «Сбербанку Росії» в сумі 642 667,21 грн. відповідає вимогам чинного законодавства.

Вказані обставини були залишені судом першої інстанції поза увагою, в зв'язку із чим судом було порушено норм процесуального права та неправильно застосовано норм матеріального права під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, із ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії» підлягає стягненню судовий збір за подачу 267, 96 грн.

За вказаних вище обставин рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.3, 4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» судовий збір у розмірі 267, 96 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :