Справа № 472/1476/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2016 р. смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

при секретарі - Крамарчук Л.Б.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, ОСОБА_4, про визначення часток в майні спільної сумісної власності,

встановив:

30 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області та ОСОБА_4, про визначення часток в майні спільної сумісної власності.

В позові позивачка зазначила, що вона разом з сестрою ОСОБА_3І, братом ОСОБА_5 та їх матір'ю ОСОБА_6 у порядку приватизації державного житлового фонду набули у спільну сумісну власність квартиру №13 в житловому будинку №11, розташованому в смт. Веселинове Миколаївської області по вулиці Київській, що було посвідчено Свідоцтвом про право власності на житло від 22 вересня 1993 року, зареєстрованим у Веселинівському філіалі Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за №1669.

26 січня 2013 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №175790 від 29 січня 2013 року, зареєстрованим відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області.

Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частку у вказаній квартирі.

Оскільки ОСОБА_6 заповіту не залишила, то відповідно до ч.2 ст.1223 та ст.1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу набули вона, та її сестри і брат ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5.

На час відкриття спадщини разом з ОСОБА_6 постійно проживали вона та брат ОСОБА_5, які прийняли спадщину. В свою чергу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини.

Із-за хвороби брата ОСОБА_5 вона, будучи його опікуном, за його життя звернутися до нотаріуса з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину не встигла.

30 травня 2014 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №198861 від 03 червня 2014 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22 вересня 1993 року частку в квартирі АДРЕСА_1, та на частку у цій же квартирі, успадковану ним після смерті їх матері ОСОБА_6.

На час смерті ОСОБА_5 вона постійно проживала разом з ним, що було встановлено рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області, а тому у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які теж набули право на спадкування за законом, заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подали, а тому відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України є такими, які не прийняли спадщину.

При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини виявилось, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири вона не може, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не має чітко визначених часток кожного із співвласників. В зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду і просить визначити, що частки кожного із співвласників є рівними та становлять по 1/4 частці кожному.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала повністю, просить визначити, що частки співвласників ОСОБА_6, яка померла 26 січня 2013 року, ОСОБА_5, який помер 30 травня 2014 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в квартирі №13 будинку №11, розташованого в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області по вулиці Київській, становили по 1/4 частці кожному.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов позивачки підтримав повністю та вважає, що є підстави для задоволення позову, оскільки оформити право на спадщину ОСОБА_1 не може, так як не встановлені частки співвласників.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала повністю, оскільки від прийняття спадщини вона відмовилася після смерті матері ОСОБА_6, про що подала нотаріусу заяву, а після смерті брата ОСОБА_5 вона спадщину не прийняла та не бажає приймати. Вона згодна, щоб її сестра ОСОБА_1 оформила спадщину.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника та вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4, позов визнала повністю, оскільки від прийняття спадщини відмовилася після смерті матері ОСОБА_6, а після смерті свого брата ОСОБА_5 вона спадщину не прийняла і не бажає приймати.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4, дослідивши докази у даній справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що квартира №13 в житловому будинку №11, розташованому в смт. Веселинове Миколаївської області, належить на праві спільної сумісної власності чотирьом особам: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованого в Веселинівському філіалі Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за №1669 без визначення розміру часток кожного із співвласників.

Відповідно до свідоцтв про смерть двоє із чотирьох співвласників квартири померли: ОСОБА_6 померла 26 січня 2013 року, ОСОБА_5 помер 30 травня 2014 року. Після смерті матері ОСОБА_6 право на спадкування за законом у першу чергу набули її діти: позивач - ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 та її барт ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_6 прийняли спадщину, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини, про що подали протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, заяви про відмову від прийняття спадщини нотаріусу, за місцем відкриття спадщини.

Проте, позивач та її брат ОСОБА_5 із-за його хвороби за життя ОСОБА_5 не звернулися до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину.

30 травня 2014 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22 вересня 1993 року частку в квартирі АДРЕСА_1, та на частку у цій же квартирі, успадковану ним після смерті їх матері ОСОБА_6.

На час смерті ОСОБА_5 позивач постійно проживала з братом в квартирі АДРЕСА_1, що було встановлено рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області, а тому у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину.

Сестри позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час відкриття спадщини проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1, та після смерті брата ОСОБА_5 із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталися. В судовому засіданні вказали, що наміру приймати спадщину у них не має, так як вони бажають, щоб їх сестра ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно.

В грудні 2015 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири №13 будинку №11, що знаходиться в смт.Веселинове по вулиці Київській, однак 11 грудня 2015 року нотаріус відмовила їй у видачі такого свідоцтва, посилаючись на невизначеність часток співвласників у спільній сумісній власності, що перешкоджає встановленню предмету складу спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на частки померлих співвласників.

Враховуючи, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру №13 в житловому будинку №11, розташованому в смт. Веселинове Миколаївської області не визначено, а двоє із співвласників померли, тому виділити частки померлих співвласників в іншому порядку, крім судового, неможливо.

У відповідності до частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності.

Згідно з частиною 1 статті 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після учасника спільної власності спадщини. За відсутності доказів про те, що участь когось із учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою, частки визначаються рівними.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що домовленості співвласників про збільшення частки будь-кого з них чи відповідного рішення суду не існує, та з врахуванням того, що співвласники в рівних частках користувалися, володіли сумісним майном, то суд вважає, що частка кожного із співвласників станом на 26 січня 2013 року - день смерті ОСОБА_6 становила 1/4 частку квартири.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 15, 58, 59, 60, 209, 212, 214-215, 218, 223 ЦПК України суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, ОСОБА_4, про визначення часток в майні спільної сумісної власності - задовольнити повністю.

Визначити, що частки співвласників ОСОБА_6, яка померла 26 січня 2013 року, ОСОБА_5, який помер 30 травня 2014 року, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в квартирі №13 будинку №11, розташованого в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області по вулиці Київській, становили по 1/4 частці кожному.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_8