РІШЕННЯ

Іменем України

08.11.16 Франківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого-судді Б.М. Лозинського

за участі секретаря судових засідань- Т.О. Голайдо

позивача- ОСОБА_2

представника позивача- ОСОБА_3

представника відповідача- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, суд, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 16 вересня 1993 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народились діти на утримання яких просить стягувати аліменти. З 08 червня 2015 року відповідач проживає окремо переважно в Республіці Польща, участі в утриманні дітей не приймає. Зазначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо - не звільняє від обов'язків щодо дітей. Враховуючи, що відповідачка має нерегулярний, мінливий дохід просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, визначеного законом.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що матеріальне становище відповідачки не дає їй можливості сплачувати аліменти в розмірі зазначеному позивачем, просив позовні вимоги залишити без задоволення.

Відповідач в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, зазначила що частково приймає участь в утриманні дітей, погоджується сплачувати аліменти, однак сума, яку просить стягувати позивач є надто великою.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази зібрані в справі в їх сукупності, суд позов задовольняє з огляду на таке.

З 16 вересня 1993 року позивач та відповідач зареєстровали шлюб. В шлюбі в них народилось троє дітей- ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, які є неповнолітніми.

08 червня 2015 року відповідач ОСОБА_5 поїхала в Республіку Польща, де тимчасово проживає. Неповнолітні діти ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з позивачем, відповідач з дітьми не проживає, що підтверджується Актами складеними ЛКП «Затишне» та даний факт в судовому засіданні підтвердила відповідач, а отже, згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, дана обставина не підлягає доказуванню.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 3 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідачка в Україні не має доходу, а працює в Республіку Польща та має нерегулярний та мінливий дохід, що визнається сторонами та згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, дана обставина не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що відповідачка має нерегулярний, мінливий дохід, згідно з ст. 184 СК України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Ст. 17 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», в редакції на момент пред'явлення позову, встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року становив 1455 гривень.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Враховуючи матеріальне становище позивача, а саме, що він не отримує доходу за основним місцем праці, про що свідчить довідка про доходи, та лише отримує пенсію та допомогу, сплату позивачем комунальних послуг, а також, що діти навчаються у Львівській державній комунальній середній загальноосвітній школі № 3, позивач піклується про них та діти забезпечуються всім необхідним для навчання, займаються у ГО «Футбольний клуб «СТАРТ ЛЬВІВ», для виховання та навчання дітей позивачу необхідно затрачати багато часу та він не може працювати в повній зайнятості, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позивачем розміру аліментів в розмірі прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що вона приймає участь в утриманні дітей.

Згідно з ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

В ході розгляду справи встановлено, що з 08 червня 2015 року відповідач проживає окремо, а саме тимчасово проживає в Республіці Польща, що визнається сторонами та відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, дана обставина не підлягає доказуванню. Таким чином, позивач не мав об'єктивної можливості спілкуватись з відповідачем та отримувати від неї аліменти на утримання дітей, а добровільно кошти на утримання дітей відповідачка не надавала, доказів які б це спростовували відповідачем не надано.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку що позивач не міг одержати аліменти у зв'язку з ухиленням відповідачки від їх сплати, а тому аліменти слід присудити з 08 червня 2015 року, з моменту, коли відповідач перестала проживати з дітьми та брати участь у їх утриманні.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218, 367 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 1455 грн. щомісячно та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1455 грн. щомісячно, починаючи з 08 червня 2015 року до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м.Львова Б.М. Лозинський