У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_4 у публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживача, визнання вкладником (кредитором) за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_4 у публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), у якому просила захистити права споживача, визнати її вкладником (кредитором) за договором банківського вкладу.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 9 грудня 2015 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_3 вкладником за вкладним рахунком про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на три місяці в національній валюті на суму в розмірі 360 тис. грн у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Визнано ОСОБА_5, спадкоємцем після смерті якого є ОСОБА_3, вкладником за вкладним рахунком про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 12 місяців в іноземній валюті в розмірі 30 тис. доларів США у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 14 квітня 2016 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 9 грудня 2015 року скасовано. Провадження у справі закрито.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України однією з підстав закриття провадження у справі є подання заяви, яка не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_3 посилалася на те, що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) відмовляється добровільно повернути суму коштів, що надійшли на рахунок позивача під час здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», тому просила стягнути кошти на свою користь.

Пунктами 4, 6, 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) визначено, що вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

За змістом ч. 6 ст. 36 Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Із роз'яснень, викладених у п. 25 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» вбачається, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 4 цього Кодексу визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У справі встановлено, що спір виник за зверненням ОСОБА_3 з приводу стягнення суми з поточного рахунку з Фонду.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 2, 4, 17 КАС України, зазначений спір, який виник із звернення до суб'єкта владних повноважень у сфері публічно-правових правовідносин, відноситься до адміністративної юрисдикції, а тому його розгляд повинен здійснюватися в порядку, передбаченому нормами КАС України.

Суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у даній справі, дійшов правильного висновку про те, що з 18 вересня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію, у зв'язку з чим спір з Фондом, який є державною спеціалізованою установою і виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовим та належить до компетенції адміністративних судів, тому підлягає розгляду за правилами КАС України.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки апеляційним судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне й обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик