Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України/

01 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання особи такою, що неналежно виконала свої зобовязання та зобовязання відшкодувати збитки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання останнього стороною договору, яка не належно виконала свої зобов*язання та відшкодування спричинених збитків. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що в вересні 2014 року вона через мережу Інтернету замовила пошив чобіт, вартість яких становила 5 000 грн.. 22 вересня 2014 року вона перерахувала 2 587 грн. на картку Приватбанку на ім*я ОСОБА_3. Всі спілкування відбувалися через мережу Інтернету. 13 жовтня 2014 року було перераховано решту грошових коштів, а 14 жовтня 2014 року вона отримала через відділення Нової Пошти № 14 замовленні чоботи, однак вони виявилися замалі в стопі та голені, про що вона відразу повідомила представника салону та попрохала переробити її чоботи, на що їй повідомили, щоб вона повернула чоботи та вони все виправлять, 15 жовтня 2014 року вона повернула чоботи на адресу відповідача. 24 жовтня 2014 року вона знову отримала чоботи однак як виявилося вони були без жодних виправлень. Тому позивач посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів» просила суд визнати відповідача ОСОБА_4 стороною Договору, яка неналежно виконала свої зобовязання та зобовязати останнього відшкодувати завдані збитки в сумі 5 900 грн., з яких 5 000 грн. основна сума, а 900 грн. сума пені.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Вислухавши позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 02 вересня 2014 року позивач через мережу Інтернету розпочала переписку стосовно придбання пари чобіт з дівчиною на ім*я ОСОБА_3. 19 вересня 2014 року через мережу Інтернету ОСОБА_1 зробила замовлення на придбання чобіт вартістю 5 000 грн. та 22 вересня 2014 року здійснила перерахунок грошових коштів 50 % вартості чобіт на банківську картку на ім*я ОСОБА_5 в розмірі 2 587 грн., а 13 жовтня 2014 року позивач перерахувала залишок вартості чобіт на ту ж саму банківську карту.

14 жовтня 2014 року ОСОБА_1 через відділення Нової Пошти № 14 отримала від приватної особи ОСОБА_2 чоботи, однак як пояснила в судовому засіданні данні чоботи виявилися замалі в стопі та голені, в звязку з чим вона 15 жовтня 2014 року вона повернула їх. 24 жовтня 2014 року позивач знову отримала поштою чоботи, однак виявилося що чоботи були без жодних виправлень.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України , ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав треба розуміти закріпленні законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів вказаний у ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним та застосовується судом, залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушено, а також наслідків, що спричиненні цим порушенням.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач в позовній заяві та під час судового розгляду не надала суду належних доказів існування будь яких правовідносин між нею та відповідачем, оскільки всі перемовини відбувалися з дівчиною ОСОБА_5, якій також були перераховані грошові кошти за чоботи, окрім того позивачем не доведено факт що виготовленні чоботи, є неналежної якості та в звязку з цим вона понесла збитки, та що данні збитки спричиненні саме з вини відповідача.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, позивача, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються лише на її припущеннях та нічим не підтверджуються.

Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання особи такою, що неналежно виконала свої зобовязання та зобовязання відшкодувати збитки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О. Демидова