Справа № 569/1380/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Долі В.А.,

при секретарі Глотовій П.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому просить виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки за Договором іпотеки № ROZ0GA00000768 від 13.03.2008 року ) що за адресою м. Рівне, вул. Степана Бандери, 67 б, кв.46.

У позові зазначається, що 13 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № ROZ0GA00000768 (далі Кредитний договір), згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 46 600 доларів США строком повернення до 13 березня 2023 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 13 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачами укладено Договір іпотеки № ROZ0GA00000768, згідно з п.33.3 якого останні надали в іпотеку квартиру № 46 по вул. Степана Бандери, в м. Рівне, яка належить їм на праві власності. 28 липня 2010 року рішенням Рівненського міського суду у справі № 2-6681/10 в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 41 705,07 доларів США звернено стягнення на квартиру шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі Договору іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк». На підставі викладеного, з урахуванням положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР відповідачі та усі мешканці підлягають виселенню з квартири.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову, покликаючись на обставини викладені у запереченні проти позову.

Третя особа ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вважає можливим розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 13 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено Кредитний договір № ROZ0GA00000768, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 46 600 доларів США строком повернення до 13 березня 2023 року (а.с.5).

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_6 за Кредитним договором, 13 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено Договір іпотеки № ROZ0GA00000768, згідно умов якого останні надали в іпотеку нерухоме майно, квартиру № 46 по вул. Степана Бандери, в м. Рівне, яка належить їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 28 грудня 2000 року Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради (п.33.3).

Свої зобовязання за Кредитним договором ОСОБА_6 належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість.

28 липня 2010 року рішенням Рівненського міського суду у справі № 2-6681/10 задоволено частково позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку, яким, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ROZ0GA00000768 від 13.03.2008 року у розмірі 41 705,07 доларів США звернено стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № ROZ0GA00000768 від 13.03.2008) ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_4, ОСОБА_5 договору купівлі продажу будь яким способом з покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності; Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_2; У задоволенні позову ЗАТ КБ «ПриватБанк» в частині зняття з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м. Рівне відмовлено за безпідставністю позовних вимог (а.с.11).

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон) у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

За змістом ч.2 ст. 40 Закону та ч.3 ст.109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

21 жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надіслано вимогу (№ 30.1.0./2 782 ) про добровільне звільнення квартири АДРЕСА_1 згідно положення ст. 40 Закону (а.с.12).

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

У своєму листі від 14.12.2015 року № 05-5816, міський голова м. Рівного повідомив, що в розпорядженні виконавчого комітету Рівненської міської ради соціальне житло відсутнє (а.с.93).

Разом з цим встановлено, про що зазначено вище, що в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1, яка не була придбана за рахунок отриманих у 2008 році ОСОБА_6 кредитних коштів згідно Кредитного договору, а є власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 2000 року, що стверджується Свідоцтвом про право власності на житло виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради 28 грудня 2000 року № 400. Квартира зареєстрована Рівненським міським бюро технічної інвентаризації на праві приватної спільної сумісної власності і записана в реєстровану книгу за №181-17-49877 (а.с110).

За наведених обставин, підстави передбачені законом для виселення відповідачів з згаданої квартири відсутні, а відтак позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Згідно вимоги ч. 2 ст. 214 ЦПК України, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 18 березня 2015 року (№6-39цс15) та від 02 вересня 2015 року (№6-1049цс15).

На підставі ст. 109 ЖК УРСР, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 про виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Доля В.А.