АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/763/16 Головуючий 1 інстанції Пашнєв В.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_5 про визнання правовідносин за договором поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 завернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_5 про визнання правовідносин за договором поруки припиненим.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 11.07.2008 року між нею та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений договір поруки на забезпечення зобовязань ОСОБА_5 за кредитним договором № СМ-SМЕ701/272/2008 від 11.07.2008 року, укладеним між ОСОБА_5І та ЗАТ «ОТП Банк». За умовами кредитного договору погашення відповідної частини кредиту повинно здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та строк, визначені у графіку повернення кредиту. Останній раз ОСОБА_5 було сплачено платіж за договором кредиту 11.01.2013 року. Згідно графіку платежів за кредитним договором наступний платіж мав бути внесений до 11.02.2013 року, але сплачений не був, а отже відбулося порушення виконання ОСОБА_5 основного зобовязання за кредитним договором. Позивач вважає, що заборгованість по сплаті за договором кредиту розпочалась з 12.02.2013 року, упродовж 6-ти місячного строку з моменту виникнення прострочення ПАТ «ОТП Банк» жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки не здійснив, що є підставою для припинення поруки відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано припиненим договору поруки № SR-SМЕ701/272/2008 від 11.07.2008 року. Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ПАТ «ОТП Банк» звернулося з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.05.2015 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 січня 2015 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У червні 2015 року ОСОБА_4, через свого представника ОСОБА_6 звернулась до суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.11.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Харківської області від 13.05.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вислухав пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Суд, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що строк визначений ч.4 ст.559 ЦК України для звернення з вимогою до відповідача сплинув, відтак порука є припиненою. АТ «ОТП Факторинг Україна» повинен був звернутись до суду із позовом до поручителя у строк до 12.08.2013р. , а позов надійшов до суду 23.11.2013 року, тобто після спливу шестимісячного строку для предявлення вимоги до поручителя.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо у звязку з порушенням вимог діючого законодавства.

Стаття 553 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 даного Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення /вручення/ йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Як встановлено судом першої інстанцій, та вбачається з матеріалів справи, 11 липня 2008 року між ОСОБА_4, та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», був укладений договір поруки №SR-SМЕ701/272/2008 від 11.07.2008 р. Даний договір був укладений на забезпечення зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором №СМ-SМЕ701/272/2008 від 11.07.2008р., укладеним між ОСОБА_5 та ТОВ «ОТП Банк».

Як убачається з кредитного договору, сторони погодили як строк повернення кредиту в повному обсязі, так і графік платежів щодо повернення кредиту та відсотків за його користування щомісячно, останній з яких - 11.07.2023.

Відповідно п.1.5.1 кредитного договору встановлений порядок виконання зобовязання щомісяця у розмірі та строки визначеному у графіку повернення кредиту.

Проте, в порушення умов кредитного договору, боржник не здійснював погашення кредиту та сплату відсотків у строки та у розмірах, встановлених кредитним договором.

Боржницею ОСОБА_5 останній платіж за договором кредиту було здійснено 11.01.2013року. Відповідно графіку платежів за кредитним договором, наступний платіж мав бути внесений до 11.02.2013, але він сплачений не був. Відтак, з 11.02.2013 розпочалось обчислення заборгованості позичальника та поручителя.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 5.1 договору поруки зазначено, що порука припиняється із припиненням зобовязання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

23.11.2013 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою про стягнення боргу в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за кредитним договором № СМ-SМЕ701/272/2008 від 11.07.2008 року та 28.03.2014р. судом було винесено заочне рішення про стягнення кредитної заборгованості з боржників. Таким чином, позивач відповідає в солідарному порядку перед кредитором поряд з ОСОБА_5

У серпні 2014 року позичальник за кредитним договором звернулася до суду з заявою про скасування заочного рішення, обґрунтовуючи, що є можливість добровільного врегулювання виниклої заборгованості. Зараз провадження по вказаній судовій справі зупинене до розгляду по суті даної справи.

Судова колегія не погоджується з висновками районного суду про припинення договору поруки і відмовою у звязку з цим у позові за таких підстав.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна - щодо вимог до поручителя - тривалістю у шість місяців.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Сторони договору погодили строк повернення кредиту до 11.07.2023 року.

Також, сторони погодили і графік платежів щодо повернення кредит та відсотків за його користування щомісячно, останній з яких 11.07.2023 року.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з настання строку погашення кожного чергового платежу.

Аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобовязання (у справі, що розглядається - 11.07.2023року вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів (Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-116 цс 13).

Постановою Верховного Суду України по справі № 6-436цс15 висловлена наступна правова позиція.

«Судами встановлено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, а останній платіж боржник повинен був здійснити не пізніше 21 січня 2011 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Відповідно до висновків визначених Верховним Судом України в Постанові № 6- 53цс14 від 17.09.2014 в разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється лише в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 9 березня 2014 року в справі № 6-20цс/14, що згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів України, які зобов'язані привести свою практику у відповідність до його рішення.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язання за кредитним договором, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Ураховуючи наведене, з 25.11.2013 предявленням позову до Ленінського районного суду м. Харкова відбулося переривання строку позовної давності за вимогами про дострокове повернення частини позики, а також стягнення несплачених до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячних платежів в межах позовної давності щодо кожного із них.

Судова колегія вважає, що дія поруки за періоди, визначені в графіку платежів за 6 місяців з моменту останнього платежу до дати звернення позивача до суду та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів є законною і підлягає задоволенню.

Відповідно графіку погашення заборгованості до кредитного договору в останній редакції від 11.07.2011р., позичальник зобовязався здійснити 143 (180-37) рівних платежів за тілом кредиту в період з 11.08.2011 по 11.07.2023 в розмірі -1590 доларів США.

Ураховуючи переривання шестимісячного строку позовної давності за заявленими позовними вимогами до поручителя предявленням до нього позову в листопаді 2013 року, колегія суддів вважає за необхідне його відраховувати з 11.08.2013 року ( з 11.02.2013 р. виникнення заборгованості + 6 місяців платіж №61 за графіком).

Таким чином, дія договору поруки за періодами визначеними графіком кредитного договору з 11.08.2013 р. до 25.11.2013р. є поза межами шестимісячного строку позовної давності та є в цій частині припиненою.

Вбачаючи наведені приписи Цивільного кодексу України та висновки Верховного Суду України, суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку про припинення правовідносин за договором поруки № SR-SМЕ701/272/2008, помилково припинивши зобовязання поручителя у періодах визначених в графіку до кредитного договору з 25.11.2013 по 11.07.2023, строк предявлення вимоги за якими не пропущено.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи позивача щодо безпідставності права вимоги у ТОВ «ОТП Факторинг Україна», оскільки до нього перейшли тільки грошові зобовязання виходячи з наступного.

02 липня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу б/з , за умовами якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги щодо договорів, які входять до кредитного портфелю (п. 3.1 до кредитного договору).

Відповідно до ст.1 договору (визначення) кредитний портфель - право вимоги до боржників (їх поручителів) щодо сплати загальної суми заборгованості боржників (їх поручителів) перед продавцем за кредитними договорами, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму такого боргу, усі та будь-які штрафні санкції (у разі їх наявності) на дату набрання чинності.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги щодо стягнення суми боргу з боржника за кредитним договором - ОСОБА_5

та поручителя за договором поруки - ОСОБА_4.

За таких обставин, суд першої інстанції невірно визначив характер правовідносин між сторонами, не застосував норми матеріального права, що їх регулюють, не надав оцінку усім доказам, зібраним у справі, та дійшов помилкового висновку про повне припинення договору поруки та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, п.3,п.4 ст.309, ст.313, ст.ст.314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_5 про визнання правовідносин за договором поруки припиненим задовольнити частково.

Визнати припиненими правовідносини за договором поруки№ SR-SМЕ701/272/2008 від 11.07.2008 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4 з 12.08.2013 року до 25.11.2013 року.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.А. Пономаренко

Судді А.П. Івах

ОСОБА_2