Справа №592/8763/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1385/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Сибільової Л. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2016 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

13 серпня 2014 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з названим позовом, посилалось на те, що 25.03.2008 р. між ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк") та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №МL-C01/028/2008, до якого сторонами було укладено додаткові договори: №1 від 15.06.2009 р., №2 від 16.12.2009 р., за якими банк надав відповідачеві кредит в розмірі 75516,00 дол. США зі строком остаточного повернення до 23.03.2023 р.

В обґрунтування позовних вимог Банк посилався на те, що станом на 12.05.2015 р. за кредитним договором від 25.03.2008 р. утворилась заборгованість .

18 травня 2015 року, остаточно уточнивши суму позову, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" просив стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору, яка утворилась станом на 12 травня 2015 року, у наступному розмірі:

73375,02 дол.США залишок заборгованості за кредитом, що еквівалентно 1510781 грн. 54 коп.;

10459,63 дол.США відсотки за користування кредитом, що еквівалентно 215362 грн. 33 коп.

6300425 грн. 09 коп. пеня за прострочення виконання грошового зобовязання .

Розрахунок заборгованості у гривневому еквіваленті проведений за офіційним курсом НБУ станом на 12.05.2015 р. що становив 1 дол. США = 20,589862 грн.

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів названу заборгованість по кредитному договору в розмірі 83834,65 дол. США та 6300425,09 грн., а всього 8026568,96 грн. (ас. 88).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку зі ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 3452287,74 грн. заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто в дольовому порядку зі ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" судовий збір у сумі 3654 грн., тобто по 1827 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Під час розгляду справи було встановлено, що 25 березня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого з 27 червня 2012 року є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № МL-C01/028/2008 .

15 червня 2009 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № МL-C01/028/2008 від 25 березня 2008 року (а.с.8-9).

16 грудня 2009 року між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № МL-C01/028/2008 від 25 березня 2008 року ( ас. 10).

15 грудня 2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № МL-C01/028/2008 від 25 березня 2008 року ( ас. 132).

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 по названому Кредитному договору між ЗАТ "ОТП Банк" (ПАТ "ОТП Банк") та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки № SR-С01/028/2008 від 25 березня 2008 року (ас.17);

15 червня 2009 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_4 укладений додатковий договір №1 до Договору поруки № SR-С01/028/2008 від 25 березня 2008 року (а.с.18);

15 грудня 2009 року між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_4 укладений додатковий договір № 2 до Договору поруки № SR-С01/028/2008 від 25 березня 2008 року ( ас. 19).

Згідно з Договором купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 27 червня 2012 року ПАТ "ОТП Банк" продало (відступило), а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло права на Кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори, перелік яких міститься у Додатку № 1 до цього договору (п. 110 Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю), а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло такий кредитний портфель та зобовязалось сплатити на користь ПАТ "ОТП Банк" винагороду.

Відповідно до п.3.3 названого Договору від 27 червня 2012 року у звязку з продажем Кредитного портфелю ТОВ "ОТП Факторинг Україна" набуло усі права вимоги за Кредитними договорами включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до Боржників щодо сплати основного боргу, щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги щодо сплати штрафних санкцій ( ас. 22-31).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заявив клопотання про залишення без розгляду позовних вимог про стягнення 10459,63 дол. США відсотків за користування кредитом (що еквівалентно 215362 грн. 33 коп.).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області назване клопотання було задоволено.

Постановлене у справі рішення в частині стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 10 459,63 дол. США, що еквівалентно 215 362 грн. 33 коп., скасовано.

Заява представника ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про залишення без розгляду позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 10 459,63 дол. США задоволена.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ "ОТП Факторинг Україна" підтримав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.03.2008 р., яка станом на 12.05.2015 р. склала:

73375,02 дол. США, що еквівалентно 1510781,54 грн. залишок заборгованості за кредитом,

5514352,60 грн. пеня за прострочення виконання грошового зобовязання.

Розрахунок названої заборгованості у гривневому еквіваленті проведений за офіційним курсом НБУ станом на 12.05.2015 р. що становив 1 дол. США = 20,589862 грн. ( ас. 88, 230 ).

Колегія суддів вважає, що названий розмір заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зокрема.

15 грудня 2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № МL-C01/028/2008 від 25 березня 2008 року.

Відповідно до п.2.1.3. та п. 2.3.1. названого Додаткового договору № 1 сторони домовились викласти графік платежів у новій редакції, який міститься у Додатку № 1. З названого графіку платежів вбачається, що сума боргу станом на 15 грудня 2010 року складає :

- за тілом кредиту 73375,02 дол. США,

- за нарахованими відсотками 6276,55 дол. США;

крім того, сторони, зокрема, домовились про те, що щомісячний платіж на погашення тіла кредиту та відсотків буде складати 1228,79 дол. США; дата 1-го погашення 15.12.2010 р.; дата останнього погашення 23.03.2023 р. ( ас. 132-137).

У даній справі ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заявив позов про стягнення заборгованості як по тілу кредиту так і по пені, нарахованої на заборгованість по тілу кредиту (73375,02 дол.США) за останній рік перед зверненням з позовом до суду у розмірі 5514352,60 грн.:

73375,02 дол. США х 1% х 365 дн. = 267818,823 дол. США

267818,823 дол. США х 20,589862 грн. = 5514352,60 грн.

Розрахунок заборгованості у гривневому еквіваленті проведений за офіційним курсом НБУ станом на 12.05.2015 р. що становив 1 дол. США = 20,589862 грн. (ас. 88, 230).

Колегія суддів вважає, що сума нарахованої пені узгоджується з вимогами п.4.1.1.Кредитного договору від 25 березня 2008 року, відповідно до якого "за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобовязань за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум".

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були підстави для стягнення зі ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № МL-C01/028/2008 від 25 березня 2008 року у розмірі :

1510781 грн. 54 коп. заборгованості по тілу кредиту (73375,02 дол. США) та

1726143 грн. 87 коп. заборгованості по пені, нарахованої на тіло кредиту,

а всього 3 236 925 грн. 41 коп.

При вирішення питання про стягнення пені суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність зменшення її розміру з 5514352,60 грн. до 1726143 грн. 87 коп. Колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду з частині визначення розміру пені, який підлягає стягненню в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, приймаючи до уваги, що за заявою позивача позовні вимоги про стягнення відсотків були залишені без розгляду, то рішення суду в частині стягнення зі ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором підлягає зміні в частині суми заборгованості станом на 12 травня 2015 року, а саме :

підлягає стягненню 3 236 925 грн. 41 коп. , а не 3 452 287,74 грн., як зазначено у рішенні суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів керується як положеннями укладеного сторонами вищеназваного договору, так і вимогами діючого законодавства, зокрема, ст.ст. 509, 526, 530, 549-552, 599, 610, 611, 612, 626, 629, 1054 ЦК України .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 як на підставу для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову посилається на те, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, а саме, що суд не врахував того, що Банк змінив строк виконання основного зобовязання та не дослідив питання застосування позовної давності. Колегія суддів вважає, що названі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав для скасування постановленого у справі рішення. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Так, згідно підпункту 2.1.5.1. пункту 2.1.5. Додаткового договору від 16.12.2010 р. до кредитного договору від 25.03.2008 р. у випадку невиконання Позичальником боргових зобовязань чи невиконання Позичальником або Третіми особами інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів), укладених між Банком та Позичальником, та/чи між Банком та Третіми особами, що існували на момент укладення Кредитного договору чи цього Додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому понад 30 календарних днів (надалі "Строк порушення зобовязань"), Сторони домовились, що Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення Позичальнику вимоги про виконання Боргових зобов'язань у повному розмірі (надалі "Вимога"), а Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору та цього Додаткового договору та отримав Вимогу Банку, в зв'язку з чим Позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем Сроку порушення зобовязання.

Аналогічне положення міститься у розділі 2.1.4 Додаткового договору № 2 від 16.12.2009 р. до Кредитного договору від 25.03.2008 р. ( ас. 10).

У відповідності до п.3.1. Додаткового договору від 16.12.2010 р. сторони домовились, що у випадку виникнення розбіжностей між положеннями Кредитного договору та цього Додаткового договору, положення цього Додаткового договору підлягають пріоритетному застосуванню, якщо інше не передбачене умовами цього Додаткового договору ( ас. 134).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

Доводи представника ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про те, що вищеназвана домовленість сторін, яка викладена у п.п.2.1.5.1. Додаткового договору від 16.12.2010 р., стосується тільки повернення прострочених платежів, - не можна визнати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються самим змістом цих домовленостей (не можна достроково повернути кошти, строк виконання яких вже прострочено), а також тим, що названий п.п. 2.1.5.1. міститься у розділі "Дострокове виконання Боргових зобовязань за ініціативою Банку".

Проте, колегія суддів вважає, що наявність названої домовленості сторін не впливає на результати вирішення позову, заявленого до ОСОБА_3, а доводи апеляційної скарги з цього приводу є необгрунтованими. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

За умовами Додаткового договору від 16.12.2010 р. сторони домовились про розмір кредитної заборгованості, а також про те, що кредитна заборгованість як за тілом кредиту, так і за відсотками має погашатись єдиним щомісячним платежем у розмірі 1228,70 дол. США ( ас. 135).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що зі сплачених відповідачем сум :

16 квітня 2009 року в останній раз на погашення заборгованості по тілу кредиту була зарахована сума 247,2 дол. США ;

в цей же день, тобто 16 квітня 2009 року, на погашення відсотків було зараховано 240,00 дол. США;

за період після 16 квітня 2009 року до 05 квітня 2012 року на погашення відсотків було зараховано 18907,04 дол. США ( ас. 89-90, 208-209).

За таких обставин є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до п.п. 2.1.5.1. Додаткового договору від 16.12.2010 р. строк виконання основного зобовязання настав 15.06.2011 р. Названі доводи спростовуються тим, що до 05 квітня 2012 року ОСОБА_3 визнавав свій обовязок по погашенню кредитної заборгованості і вчиняв дії по її погашенню.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п.п. 2.1.5.1. Додаткового договору від 16.12.2010 р. умовою, за якою змінюється строк виконання основного зобовязання, є, зокрема, випадок невиконання Позичальником боргових зобовязань. В той же час встановлено, що до 05 квітня 2012 року відповідач виконував боргові зобовязання, хоча і не в повному обсязі (ас 208-209).

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем передбаченої законом позовної давності, про застосування якої у суді першої інстанції відповідач подавав відповідну заяву (ас. 147). При цьому колегія суддів виходить з наступного.

За ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (спеціальна позовна давність).

Відповідно до ч.ч.1 та 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Вбачається, що до 05 квітня 2012 року відповідач визнавав свій обовязок по погашенню кредитної заборгованості, так як, практично, кожного місяця сплачував щомісячні платежі, хоча і не в повному розмірі.

Позов до суду про стягнення заборгованості ТОВ "ОТП Факторинг Україна" предявило 13 серпня 2014 року, тобто через 2 роки і 4 місяці після останнього здійсненого відповідачем платежу. За таких обставин не можна визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги про пропуск банком позовної давності .

Доводи апеляційної скарги про припинення поруки колегія суддів вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.2) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі слід застосувати норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники ( ас. 17).

15 червня 2009 року був укладений Додатковий договір № 1 до Договору поруки від 25.03.2008 р., за яким сторони домовились внести зміни і доповнення до Договору поруки, зокрема :

"В розділі "Визначення термінів" термін "кредитний договір" виклали у наступній редакції: "Кредитний договір № МL-C01/028/2008 від 25 березня 2008 року, укладений між Кредитором і Банком з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками"( ас. 18).

Як вже зазначалось вище, у п.п. 2.1.5.1. Додаткового договору від 16.12.2010 р. передбачено, що у випадку невиконання Позичальником боргових зобовязань понад 30 календарних днів, що вважається строком порушення зобовязання, Сторони домовились, що Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення Позичальнику вимоги про виконання Боргових зобов'язань у повному розмірі, а Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору та отримав Вимогу Банку, в зв'язку з чим Позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем Сроку порушення зобовязання.

Таким чином, вбачається, що у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України та п.п. 2.1.5.1. Додаткового договору від 16.12.2010 р. Банк вважається таким, що реалізував своє право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором у повному розмірі, тобто змінився строк виконання основного зобов'язання.

В разі, якщо кредитор змінює на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч.4 ст. 559 ЦК 6-ти строк обчислюється від цієї дати.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості був здійснений 05.04.2012 р. (ас.209);

черговий платіж необхідно було здійснити до 15.05.2012 р. ( графік платежів ас. 135);

За п.п. 2.1.5.1. Додаткового договору від 16.12.2010 р. у випадку невиконання Позичальником боргових зобовязань понад 30 календарних днів, що вважається Строком порушення зобовязання, вважається, що Банк реалізував своє право щодо вручення Позичальнику вимоги про виконання Боргових зобов'язань у повному розмірі, в зв'язку з чим Позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем Сроку порушення зобовязання.

Таким чином, строк виконання умов кредитного договору щодо повного повернення отриманих кредитних коштів та виконання інших зобов'язань (строк виконання основного зобовязання) настав 15.07.2012 р. ( 15.05.2012 р. + 30 днів + 30 днів).

За таких обставин, перебіг шестимісячного строку для пред'явлення Банком вимог до поручителя розпочався з 16 липня 2012 року та закінчився 16 січня 2013 року. У вказаний проміжок часу Банк у будь-якій формі вимог до поручителя не пред'явив.

З позовом до суду про стягнення заборгованості Банк звернувся лише у 13 серпня 2014 року, отже позов до поручителя подано з пропуском встановленого ч.4 ст. 559 ЦК шестимісячного строку. За таких обставин порука ОСОБА_4 припинилася, а заявлений до неї позов про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню у звязку з його необґрунтованістю.

При цьому колегія суддів також керується правовими висновками, які містяться в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі N 6-2056цс15, від 17 вересня 2014 року у справі N 6-41цс14, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-691цс16, від 06 липня 2015 року у справі N 6-616цс15, від 17 вересня 2014 року у справі N 6- 53цс14 .

При вирішенні питання про розподіл судових витрат у справі колегія суддів керується вимогами ст. 88 ЦПК України та виходить з наступного.

При звернення до суду з позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" сплатило судовий збір у сумі 3654 грн.

В уточнених позовних вимогах ТОВ "ОТП Факторинг Україна" просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку 8 026 568 грн. 96 коп. ( ас. 88).

За результатами розгляду справи на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" стягується 3 236 925 грн. 41 коп., тобто позов задоволений на 40 %.

За таких обставин зі ОСОБА_3 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" підлягає стягненню 1461 грн. 60 коп. (3654 грн. х 40 %).

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_3 сплатив судовий збір у сумі 4019 грн.

Апеляційна скарга задоволена на 6%, а саме, стягнута судом першої інстанції сума 3 452 287,74 грн. була зменшена судом апеляційної інстанції до 3 236 925 грн. 41 коп.

За результатами розгляду апеляційної скарги та її задоволення на 6% з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 241,14 грн.

Таким чином, шляхом взаємозаліку зі ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 1220 грн. в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору (1461 грн. 60 коп. - 241,14 грн. = 1220 грн.).

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 2, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2016 року в частині вирішення позову до ОСОБА_4 та в частині вирішення питання про судові витрати у справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" у задоволення позову, заявленого до ОСОБА_4, у звязку з його необгрунтованістю.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" 1510781 грн. 54 коп. (один мільйон пятсот десять тисяч сімсот вісімдесят одна гривень 54 коп.) -заборгованості по тілу кредиту та 1726143 грн. 87 коп. (один мільйон сімсот двадцять шість тисяч сто сорок три гривні 87 коп.) заборгованості по пені, нарахованої на тіло кредиту, а всього 3 236 925 грн. 41 коп. (три мільйони двісті тридцять шість тисяч девятсот двадцять пять гривень 41 коп.) заборгованості за кредитним договором № МL-C01/028/2008 від 25 березня 2008 року, а не 3452287,74 грн., як зазначено у рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2016 року.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" 1220 грн. (одну тисячу двісті двадцять гривень) в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -