Справа № 192/1766/15-ц
Провадження № 2/192/38/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" лютого 2016 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Щербини Н. О.,
за участі секретаря судового засідання Сербіної Л. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики.
На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 16 жовтня 2012 року взяв у нього в борг грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США, що станом на день подання позову еквівалентно 109 663 гривням 50 копійкам, які були передані йому в той же день, про що відповідачем була написана власноручно розписка.
Відповідач ОСОБА_2 зобовязався повернути вказані кошти в строк до 16 жовтня 2013 року, але не виконав свого обовязку і до дня звернення з позовом до суду.
З посиланням на ст.ст. 625,1046,1047,1048 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 109 663 гривні 50 копійок, а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 6 570 гривень 59 копійок, відсотки за користування позикою в розмірі 35 341 гривня 25 копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 515 гривень 76 копійок, оскільки відповідач не повертає кошти в добровільному порядку.
Позивач ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.64), в судове засідання 05 лютого 2016 року не зявився, причини неявки суду не повідомив.
Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 07 грудня 2015 року (а.с. 49) в судове засідання 05 лютого 2016 року не зявився, надавши суду заяву, згідно якої просив слухати справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.72).
Відповідач ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення у пресі (а.с.68-71) та за останнім відомим місцем своєї реєстрації АДРЕСА_1, звідки був знятий з реєстрації за рішенням суду (а.с.21) та звідки судові повістки поверталися з відміткою «за закінченням терміну збергіання», в судове засідання 05 лютого 2016 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Вимогами частини 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Відповідно до п. 5 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 17 гривень, а отже договір позики на суму, що перевищує не менш як у десять разів встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 170 гривень, повинен укладатися в письмовій формі.
Судом встановлено, що згідно письмової розписки відповідач ОСОБА_2 16 жовтня 2012 року отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 16 жовтня 2013 року (а.с.13).
На час подання позову до суду та на час розгляду справи судом, відповідач не виконав свої зобовязання щодо повернення боргу, а доказів такого виконання суду не надав.
У звязку з ненаданням відповідачем суду доказів виконання ним обовязків щодо повернення суми позики в строк до 16 жовтня 2013 року, позовні вимоги в частині стягнення отриманої позики в розмірі 5 000 доларів США, що на час здійснення позивачем розрахунку ціни позову, тобто на 15 жовтня 2015 року згідно офіційного курсу валют НБУ становить 109 663 гривні 50 копійок підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що на час звернення з позовом до суду відповідачем прострочено повернення суми боргу та строк прострочення, згідно розрахунку позивача (а.с.28-31) становить 729 днів (з 17 жовтня 2013 року по 15 жовтня 2015 року).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Оскільки в тексті розписки не зазначено розмір процентів від суми позики, то позикодавець має право на отримання від позичальника процентів в розмірі облікової ставки Національного банку України.
За розрахунками позивача (а.с.28-31) розмір процентів за період з 17 жовтня 2013 року по 15 жовтня 2015 року становить 1 611,35 доларів США, що еквівалентно 35 341 гривні 25 копійок, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню (а.с.30).
За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобовязання, у цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За розрахунком позивача (а.с.30-31) було нараховано 3% річних від простроченої суми в розмірі 299,58 доларів США, що еквівалентно 6 570 гривень 59 копійок, які також підлягають стягненню з відповідача.
Таким чином, суд вважає, що у звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань щодо повернення отриманих у борг грошових коштів, є правові підстави для задоволення позову у повному обсязі зі стягнення суми боргу, процентів та штрафних санкцій на користь позивача.
У звязку з задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.206,218, 525,599,610,625,626,628, 1046,1047,1048,1050 ЦК України, ст. ст.ст.10,11,57,60, 64, 88,ч.2 ст.197, 209, 212-215,224-228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 16 жовтня 2012 року в розмірі 109 663 (сто девять тисяч шістсот шістдесят три) гривні 50 копійок, три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 6 570 (шість тисяч пятсот сімдесят) гривень 59 копійок, відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 35 341 (тридцять пять тисяч триста сорок одна) гривня 25 копійок, а всього 151 575 (сто пятдесят одна тисяча пятсот сімдесят пять) гривень 34 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 515 (одна тисяча пятсот п'ятнадцять) гривень 76 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина