УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі майна із спільної часткової власності,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулись до суду із вказаним позовом, в якому просили суд ухвалити рішення, яким виділити в натурі із спільної часткової власності, що складається з: двокімнатної квартири АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності у рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а також однокімнатної квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності у рівних частках ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, а також автомобіля марки «MAZDA 323 F» 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності у рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_4, у приватну власність двокімнатну кв. АДРЕСА_2 в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визначити спосіб виконання рішення суду, вказавши, що воно є підставою для реєстрації права приватної власності на двокімнатну кв. АДРЕСА_2 в рівних частинах за ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, який було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2010 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 лютого 2009 року квартира за АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2, ОСОБА_4, та ОСОБА_3, в рівних частинах. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 12 червня 2012 року, за ОСОБА_2, визнано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 та визнано право власності на Ѕ частину автомобіля марки «MAZDA 323 F» 1993 року випуску, державний номерний знак № НОМЕР_1. Позивачі зазначають, що відповідач після розірвання шлюбу, житлом не користується та наполягає та тому щоб продати обидві квартири і на виручені кошти купити нові окремі квартири, що потягне за собою додаткові витрати пов'язані з переоформленням, сплатою податків та послуг ріелторських компаній, що в свою чергу зменшить фактичну кількість коштів на які позивачі будуть не в змозі купити рівноцінне житло.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, скаржниками заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених вище судових рішень.

Відповідно до вимог ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Доводи скаржника щодо поважності пропуску процесуального строку передбаченого на касаційне судових рішень є поважними та підтверджені наданими доказами, у зв'язку з чим заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Разом з цим, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку що позивачами, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, не було надано докази відповідно до викладених обставин, якими вони обґрунтовували свої вимоги, у зв'язку з чим, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для застосування положень ст.ст. 356, 358, 364 ЦК Українита задоволення заявлених позовних вимог.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі майна із спільної часткової власності.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук