Справа № 653/196/16-ц
Провадження № 2/653/251/16
РІШЕННЯ

іменем України

"09" лютого 2016 р. м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Калімбета Л.І.

при секретарі Соколович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської сільської ради Генічеського району, про встановлення факту приналежності документа та визнання права власності в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 14.06.1998 року моя бабка, ОСОБА_2, померла, а 01.12.2005 року померла моя мати, ОСОБА_3.

За життя моя бабка, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, 27.02.1998 року склала заповіт, яким усе належне їй майно заповідала мені, своїй онучці. Після смерті бабки усім належним їй майном розпоряджалась я, оскільки мені і моїй матері було відомо, що усе належне моїй бабці майно, вона заповідала мені. у виданого моїй бабці сертифікаті на право на земельну частку не правильно записане її прізвище, замість правильного, ОСОБА_2, - як в паспорті і свідоцтві про її смерть, сертифікат видано ОСОБА_4, що також є перешкодою для оформлення спадкового майна. Просить суд встановити факт того, що сертифікат серії ХС № 0143932, що був виданий ОСОБА_5 належить ОСОБА_2, яка померла 14.06.1998 року в с. Муравейник, Генічеського району Херсонської області та визнати за ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) розміром 13,12 в умовах кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах Рівненської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області, що належала ОСОБА_2, яка померла 14.06.1998 року на підставі сертифікату серії ХС № 0143932 на земельну частку (пай) виданого їй на підставі рішення Генічеської районної державної адміністрації № 390 від 04.09.1997 року.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити.

Представник Рівненської сільської ради, в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти задоволення заяви не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносин.

Факт того, що вказана сертифікат на право власності серії ХС № 0143832 дійсно належить ОСОБА_2, підтверджується даними вказаними у самому сертифікаті, які співпадають з даними її паспорта, а саме співпадає імя та по батькові.

Відповідно до п. 6 ч. 1. ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

На підставі рішення Генічеської районної державної адміністрації № 390 від 04.09.1997 року ОСОБА_2, набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективнівній власності вказаного КСП розміром 13,12 в умовних кадастрових гектарах. Оскільки ОСОБА_2 померла 14.06.1998 року, тому вона не встигла отримати державний акт на право власності на цю земельну ділянку.

Наявний у позивача сертифікат на право на земельну частку (пай) не є оригіналом, а лише належним чинм завіреною коією, що також є підставою для відмови в оформленні спадкового майна. Оригінал цього документу було втрачено, у зв'язку з чим була видана його копія. Відновити цей документ на даний час неможливо у зв'язку зі змінами в законодавстві.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадїцини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 Цього Кодексу передбачені дії, що свідчать про прийняття спадщини. Зокрема, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач, в установлений законом строк, прийняла спадщину, фактично встпивши у володіння сертифікатом на право на земельну частку (пай) розміром 13,12 в умовних кадастрових гектарах, із земель колишнього КСП «Новомирське».

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від ЗО травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 256-258 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рівненської сільської ради Генічеського району, про встановлення факту приналежності документа та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт того, що сертифікат серії ХС № 0143932, що був виданий ОСОБА_5 на підставі рішення Генічеської районної державної адміністрації № 390 від 04.09.1997 року про право власності на земельну частку (пай) розміром 13,12 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала у колективній власності КСП «Новомирське» і розташована на території Рівненської сільської ради Генічеського району Херсонської області, належить ОСОБА_2, яка померла 14.06.1998 року в с. Муравейник, Генічеського району Херсонської області.

Визнати за ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) розміром 13,12 в умовах кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах Рівненської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області, що належала ОСОБА_2, яка померла 14.06.1998 року на підставі сертифікату серії ХС № 0143932 на земельну частку (пай) виданого їй на підставі рішення Генічеської районної державної адміністрації № 390 від 04.09.1997 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7