Справа № 186/1532/16-ц
У х в а л а

"11" листопада 2016 р. м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши матеріали за позовною заявою територіального управління соціального захисту населення по Фурмановському муніципальному району Російської Федерації до ОСОБА_1 про обмеження у батьківських правах та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

Першотравенським міським судом, було отримано позовну заяву територіального управління соціального захисту населення по Фурмановському муніципальному району Російської Федерації до ОСОБА_1 про обмеження у батьківських правах та стягнення аліментів.

Згідно ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Проте, позивач не виконав вимоги, ст.119 ЦПК України, а саме: позовна заява подана на російській мові, що не відповідає вимогам ст.7 ЦПК України, та ч.1 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики», де заначено, що судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою, тобто українською мовою; у позовній заяві відсутній перелік документів, що позивач додає до позовної заяви; відсутні посилання на діючі норми законодавства України; некоректно викладена прохальна частина позовної заяви, так як, у нормах Сімейного кодексу України відсутнє поняття обмеження батьківських прав, а також, даним кодексом не визначений чіткий розмір аліментів, оскільки їх розмір визначається судом з урахуванням: 1) стану здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стану здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 414 ЦПК України передбачено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 109 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Частиною 1 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Частиною 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Статтею 77 Закону України „Про міжнародне приватне право» встановлені підстави виключної підсудності судам України у справах з іноземним елементом.

Таким чином, виходячи з системного аналізу змісту норм ст.ст. 109, 110, 414 ЦПК України та ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" судам загальної юрисдикції України підвідомчі справи у спорах про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, але дані позовні заяви повинні відповідати діючим нормам законодавства України.

Згідно ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

В звязку з вищевикладеними обставинами вважаю за необхідне залишити позовну заяву Територіального управління соціального захисту населення по Фурмановському муніципальному району Російської Федерації без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків пять днів з моменту отримання ухвали.

Крім того, вважаю за необхідне розяснити позивачу, що Україною та Російською Федерацією підписано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР зазначену конвенцію, що підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року ратифіковано, внаслідок чого вона набула чинності. Також зазначену конвенцію ратифікувала і Російська Федерація.

Правове регулювання підсудності цивільних справ з іноземним елементом, а саме між юридичною особою Російської Федерації та громадянином України, або особами без громадянства, іноземцями, що проживають (зареєстровані) на території України та Російської Федерації визначається виключно лише Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року, а тому норми Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про міжнародне приватне право», щодо підсудності зазначеного позову не можуть бути застосовані.

Згідно п.1 ч.1 ст.20 зазначеної Конвенції якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторони.

Відповідно до ст.32 даної Конвенції правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти. По справах про стягнення аліментів з повнолітніх дітей застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої має місце проживання особа, що претендує на одержання аліментів. По справах про правовідносини між батьками і дітьми компетентний суд Договірної Сторони, законодавство якої підлягає застосуванню відповідно до пунктів 1 і 2 цієї статті.

Відповідно до ст. 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов'язань (далі - рішень).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, - суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву територіального управління соціального захисту населення по Фурмановському муніципальному району Російської Федерації до ОСОБА_1 про обмеження у батьківських правах та стягнення аліментів залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків 5 днів з моменту отримання даної ухвали.

СУДДЯ: /ОСОБА_2/