Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років померла її мама ОСОБА_3, яка була важко хвора, потребувала стороннього догляду та допомоги. Позивач і відповідач є дітьми померлої ОСОБА_3 Позивач доглядала маму і надавала їй належну допомогу, а відповідач постійно проживає в м. Москві і не доглядав за мамою, не надавав їй належної матеріальної і моральної допомоги, не приїхав на її похорони і на даний час не приїздить до України та через свого представника подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Позивач, посилаючись на ч.5 ст. 1224 ЦК України, просила суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

В судових засіданнях позивач та її представник згідно довіреності в справі, підтримали позов. Але в судовому засіданні 16.11.2016 року, під час судових дебатів представник позивача просив відмовити їм в задоволенні позову з підстав того, що відповідач не прийняв спадщину, оскільки нотаріус безпідставно прийняла у ОСОБА_2 через його представника, який не мав на то повноважень, заяву про прийняття спадщини. При цьому, представник позивача зазначив, що його позиція не є відмовою від позову (ч.3 ст. 174 ЦПК України), а є зміною підстав позову, оскільки спір все ж таки існує.

Однак, згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України, лише, до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Представник відповідача, згідно довіреності в справі, позов не визнав.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, покази свідків, оглянувши матеріали даної справи, матеріали спадкової справи, матеріали історії хвороби, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 85 років. Спадкоємцями померлої є її двоє дітей - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - сторони у справі.

Встановленим є те, що ОСОБА_3 на день смерті в шлюбі не перебувала, не залишила заповіту, а її спадкоємцями першої черги за законом є сторони у справі., як діти спадкодавця. Також, встановленим є те, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру в АДРЕСА_1.

Встановленим є те, що сторони по справі, в установлений шестимісячний строк, звернулися до органів нотаріату з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, але їх спадкові права так і не оформлені, оскільки 16.08.2016 року позивач ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву де просила не видавати (зупинити) свідоцтва про право на спадщину щодо майна спадкодавця, оскільки вона звернулася до суду та оспорює право свого брата на спадщину. Зазначене підтверджено копією спадкової справи № 295/2016 до майна померлої ОСОБА_3

Позивач суду пояснила, що її мама ОСОБА_3 тривалий час хворіла, однак вела досить активний спосіб життя, була активним діячем громадської організації «Рада ветеранів», працювала на виборах, але з січня 2016року стан здоров'я ОСОБА_3 значно погіршився, вона потребувала нагляду, медичної допомоги. І, лише, позивач переймалася здоров'ям і життям своєї матері, а відповідач, лише, телефонував, та іноді, декілька раз направив матері грошові перекази, не бажав приїхати, допомогти. Позивач зазначає, що вчасно повідомила брата про дату смерті і поховання ОСОБА_3, але ОСОБА_2 проігнорував цю подію та на даний час безпідставно бажає отримати спадщину.

Представник відповідача суду пояснив, що з 2011 року ОСОБА_3 щороку їздила в гості до свого сина в Російську Федерацію, проводила там деякий час. Відповідач щотижня телефонував своїй матері, спілкувався з нею, цікавився її справами та щомісяця направляв матері грошові перекази, хоча збереглися письмові докази про направлення, лише, чотирьох грошових переказів. Ні позивач, ні сама ОСОБА_3 не просили про допомогу в утриманні і догляді, але відповідач добровільно направляв матері кошти. Представником відповідача надано суду для огляду телеграму якою було сповіщено ОСОБА_2 про смерть матері. Дане повідомлення було вручено 16.02.2016 року ввечері, а 17.02.2016 року відбулося поховання ОСОБА_3, що вказує на поважність причини відсутністі відповідача на похоронах . Відповідач заперечуючи позов, в письмових поясненнях зазначив, що турбувався про матір, пропонував їй переїхати жити до нього в Росію, але мама відмовилася. ОСОБА_3 була в світлій пам'яті, нормальному стані, майже, до останнього була на ногах, спілкувалася з сином, розповідала все про себе та ображалася на доньку через її грубість.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на покази свідків.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, який приходиться чоловіком позивача, суду показав, що він з дружиною і дітьми завжди допомагали ОСОБА_3, придбали їй пральну машинку, холодильник, надавали продукти харчування. За останні 25 років ОСОБА_3 тричі їздила в гості до свого сина в Росію. Останні декілька тижнів свого життя ОСОБА_3 була в безпорадному стані, потребувала допомоги. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які приходяться позивачу синами, суду показали, що ніколи не бачили свого дядька, з 2011 року ОСОБА_3 декілька раз їздила в гості до відповідача. ОСОБА_2 робив грошові перекази своїй матері. Останній тиждень ОСОБА_3 була в безпорадному стані. Свідок ОСОБА_7, яка приходиться сестрою спадкодавця, суду показала, що відповідача бачила востаннє в 1989 році і ОСОБА_3 нічого не знала з 1989 року по 2011 рік про свого сина. В 2011 році ОСОБА_3 їздила до сина в гості, розповідала, що син дуже добре живе. З 2011 року ОСОБА_2 щосуботи телефонував своїй матері, яка через рік їздила в гості до сина в Росію. ОСОБА_3 хворіла, часто їздила в м. Київ до своєї доньки,, яка їй допомагала. Свідок ОСОБА_8, яка приходиться подругою спадкодавця, суду показала, що в лютому 2016 року, за декілька днів до смерті, бачила востаннє ОСОБА_3, яка була дуже тяжка. Свідку відомо, що ОСОБА_3 мала двох дітей. ЇЇ донька допомагала робити ремонт, купувала продукти харчування, приїздила в гості, а син пересилав гроші щомісяця і щосуботи телефонував. Три роки підряд ОСОБА_3 їздила в гості до сина в Росію. Свідок ОСОБА_10, подруга спадкодавця, суду показала, що 35 років була знайома з ОСОБА_3, яка деякий час не знала де знаходиться її син, але 3-4 останні роки до смерті вона налагодила стосунки з сином, почала спілкуватися. Перед смертю три тижні у ОСОБА_3 сильно погіршився стан, її донька гарно доглядала.

Отже, на підставі показів свідків та письмових доказів судом встановлено, що ОСОБА_3 мала хронічне захворювання лімфолейкоз в стадії клінічних проявів, останній місяць життя, з 16.01.2016 року, була під постійним наглядом лікарів та під піклуванням і наглядом своєї доньки, позивача ОСОБА_1, яка влаштувала матір в лікарню м. Києва, опікувалася станом здоров'я своєї матері. Останній тиждень свого життя ОСОБА_3 була в тяжкому стані та потребувала постійної допомоги, яку надавала позивач і її родина. Встановленим є те, що відповідач по справі ОСОБА_2 з 2011 року відновив стосунки з ОСОБА_3, приїздив в 2011 році в Україну, та з 2011 року по 2015 рік ОСОБА_3 їздила раз на рік в гості до відповідача в Росію. Відповідач періодично направляв своїй матері грошові перекази та щосуботи спілкувався з мамою в телефонному режимі. ОСОБА_3 мала пенсійне забезпечення, власне житло, де проживала і була зареєстрована.

Позивач просить суд усунути від права на спадкування відповідача після смерті їхньої матері в зв'язку з тим, що він тривалий час з 1989року і по 2011 рік не спілкувався з мамою, не доглянув маму перед смертю, не приїхав, коли вона тяжко захворіла, останній місяць була госпіталізована і потребувала допомоги, тобто через свій вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані.

Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування ч.5 ст.1224 ЦК України, на яку вказано вище, можливе за наявності слідуючих умов: ухилення потенційного спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості надавати таку допомогу; перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво.

Як роз»яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таким чином, з встановлених судом обставин вбачається, що відповідач жодним чином не ухилявся від надання допомоги своїй матері, але в силу віддаленості місця свого проживання, політичній обстановці в державах, - не був постійно поряд матері і не приїхав на її похорони. Позивач пояснювала в судовому засіданні, що її мама в останній місяць свого життя мала кваліфікований і належний догляд, однак позивач не довела, що ОСОБА_3 потребувала допомоги саме відповідача і що отримала відмову і в зв'язку з цим опинилася в безпорадному і скрутному становищі. Позивач безпідставно наділяє відповідача пріоритетним обов'язком щодо догляду за спадкодавцем, так само, і особистий контакт та турбота за спадкодавцем в останній місяць її життя ніяким чином не спростовує та не зменшує значимість моральної і матеріальної підтримки спадкодавцю, яку надавав відповідач шляхом грошових переказів і телефонних розмов. Між братом і сестрою склалися недоброзичливі відносини, але їхні звинувачення одне одного ніяким чином, не доводять факт ухилення одного з них від свого обов'язку щодо догляду їхньої матері.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду позову про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування . Відсутні підстави, передбачені ч.5 ст.1224 ЦК України, для усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті матері, а тому, суд вважає даний позов необґрунтованим і відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст.1224, 1233,1234-1236 ЦК України, ст.ст.10,60, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя О. Я. Ярмола