Номер провадження: 22-ц/785/376/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Гамарц Т.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Виконавчий комітет Одеської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про знесення самочинного будівництва,

в с т а н о в и л а:

13.12.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3. про знесення самочинного будівництва, посилаючись на те, що третій поверх № 33 по пров. Морському у м. Одесі збудовано відповідачем самовільно, без отримання дозволу на виконання будівельних робіт та узгодження проектної документації, з суттєвим порушенням будівельних норм і правил, перекривши природнє освітлення у вікнах його будинку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.06.2013 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

06.07.2016 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи та матеріали цивільної справи.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.07.2016 року провадження у справі відновлено.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності з ОСОБА_4 в рівних частках кожному на приватної власностіналежить земельна ділянка та домоволодіння № 33-Б по провулку Морському в м. Одесі (а.с.11 - 13).

Відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка та домоволодіння № 33 по провулку Морському в м. Одесі (а.с.48-50).

У жовтні 2012 року ОСОБА_3до свого двоповерхового будинку добудував третій поверх.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів порушення його прав як користувача суміжної ділянки.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи, ґрунтується на законі.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Доводи ОСОБА_2 про порушення його прав самочинним будівництвом полягають у самому факті самочинного будівництва без отримання дозволів, без належним чином затвердженого проекту будівництва і без отримання відповідних погоджень та дозволів, зменшення рівня інсоляції у його приміщеннях через проведене будівництво, конструкцію даху, яка дозволяє попадати опадам на його земельну ділянку під фундамент будинку.

ОСОБА_5 жоден з них не знайшов свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Так, відповідно до частин 1, 4, 7 статті 376 ЦК України житловий будинок,будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочиннебудівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, враховуючи положення частини 7 статті 376 ЦК України ухвалення судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову, а у разі неможливості здійснення такої перебудови про знесення самочинного будівництва можливе за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування і у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» судам розяснено, що, відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК).

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 58 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 59 ЦПК України).

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта від 01.08.2013 року, індивідуальний житловий будинок № 33 по провулку Морському в м. Одесі загальною площею 397,3 кв.м. відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації та можлива його безпечна експлуатація (а.с.123-154).

Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1380/24 від 04.05.2016 року, добудований третій поверх будинку № 33 по провулку Морському в м. Одесі, що належить ОСОБА_3 відповідає вимогам державним будівельним нормам та правилам по конструкції даху і покрівлі - ДБН В 2.6-14-97 «Покриття будинків і споруд»,по доброму технічному стану - «Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території»;по об'ємно-планувальним рішенням приміщень -п.п.2.9; 2.13; 2.22; 2.24; 2.30; 2.31 ДБН В. 2.2- 15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», за лінійними розмірами дверних прорізів - п. 5.27 ДБН В. 1 1-7-2002, за типом покриття підлоги - додатку 2 СНиП 2.03.13-88 «Підлоги»;- по виконаним опоряджувальних покриттів і підлог - табл. 15,25 СНиП 3.04.01 -87 «Ізоляційні і оздоблювальні покриття»;по природному освітленню - п.п. 3.1.12; 3.3.2.2; 3.3.2.3; 3.4.3 «Методичними вказівками по здійсненню державного санітарного нагляду за пристроєм і утриманням житлових будинків» тап.3.4.; 3.6. ДБН В. 2.2-15-2005 та п. 10.30; 10.31 ДБН360-92**, по інженерному забезпеченню - п.п.5.13;5.23; 5.28 ДБН В. 2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», по ступеню вогнестійкості конструктивних елементів - п. 2.18 табл.4 ДБН В. 1.1-7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва» (а.с.227-265).

Жодних інших письмових належних та допустимих доказів на підтвердження факту невідповідності будівлі вимогам будівельних норм та правил не надано, а наведені докази не спростовані.

Оскільки позов подано фізичною особою власником майна, який вважає своє право порушеним, а не компетентним органом у сфері містобудування, то сам факт вчинення самочинного будівництва не є підставою для задоволення вимог про знесення такого обєкту.

Зазначено судом, підтверджується висновком експертизи № 1380/24 від 04.05.2016 року що, мансардний поверх будинку № 33-Б, належний ОСОБА_2 та третій поверх будинку № 33, належний ОСОБА_3, розташовані на відстані 3,11м один навпроти одного та обидва є самовільно збудованими, тому розглядати питання щодо інсоляції самовільно збудованої мансарди будинку № 33-Б по провулку Морському є недоцільним (а.с.234 зворот).

Окрім цього, вікна будинку ОСОБА_2 не виходять на земельну ділянку ОСОБА_3, тому освітлення житлового приміщення ОСОБА_2 сонячним світлом не впливає на добудування ОСОБА_3 третього поверху будинку.

Доводи ОСОБА_2 про недотримання ОСОБА_3 відстані між житловими будинками при добудуванні третього поверху будинку, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, добудування третього поверху будинку не могло вплинути на відстань між житловими будинками, які існували раніше, а докази про потрапляння опадів через конструкцію даху не підтверджені.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Є.С.Сєвєрова

Судді: А.І.Дрішлюк

ОСОБА_5