ухвала

іменем україни

08 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуменна Любов Петрівна, про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, протоколу про проведення прилюдних торгів та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, витребування майна та визнання права власності на майно, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Київський ВДВС Харківського МУЮ), публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції (далі - реєстраційна служба Харківського МУЮ), приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуменна Л.П., обґрунтовуючи вимоги тим, що постановою державного виконавця Київського ВДВС Харківського МУЮ від 23 липня 2012 року відкрито виконавче провадження № 33536659 на виконання виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 11 травня 2012 року, про стягнення з неї на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитом у розмірі 675 191 грн 27 коп. Між Київським ВДВС Харківського МУЮ та Харківською філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ХФ ПП «СП «Юстиція») 23 січня 2013 року було укладено договір № 02/039/13/і про реалізацію арештованого майна. Прилюдні торги, призначені на 22 лютого 2013 року та 22 березня 2013 року, не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців. 25 квітня 2013 року відбулися треті прилюдні торги, на яких було реалізовано арештоване нерухоме майно На підставі протоколу від 25 квітня 2013 року № 82-02/039/13/і про проведення прилюдних торгів державним виконавцем було складено акт про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів, та власником спірної квартири стала ОСОБА_4 16 січня 2015 року ОСОБА_4 відчужила спірну квартиру ОСОБА_5. Позивач вказувала, що зазначені прилюдні торги є недійсними, оскільки на порушення п. п. 4.2, 7.3 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна у державного виконавця були відсутні підстави проводити треті прилюдні торги, майно було переоцінено у більшому розмірі, ніж визначено Законом України «Про виконавче провадження», а також покупцем не було сплачено у повному розмірі вартість придбаного майна.

Посилаючись на викладене, позивач з урахуванням уточнень просила визнати недійсними результати прилюдних торгів, проведених ХФ ПП «СП «Юстиція» 25 квітня 2013 року з продажу нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1, оформлених протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 25 квітня 2013 року № 82-02/039/13/і; визнати недійсним протокол ХФ ПП «СП «Юстиція» проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 25 квітня 2013 року № 82-02/039/13/і; визнати недійсними акт державного виконавця Київського ВДВС Харківського МУЮ Хаблова В.М. про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 29 квітня 2013 року у ВП №33536659; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1276, видане 07 травня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П. на ім'я ОСОБА_4; визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1, а також витребувати на її користь від ОСОБА_5 вищевказану квартиру та припинити право власності ОСОБА_5 на неї.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2014 року, в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсними результати прилюдних торгів, проведених Харківською філією ПП «СП «Юстиція» 25 квітня 2013 року, з продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, які оформлені протоколом ХФ ПП «СП «Юстиція» № 82-02/039/13/і та проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 25 квітня 2013 року. Визнано недійсним акт державного виконавця Київського ВДВС Харківського МУЮ Хаблова В.М. про реалізацію арештованого нерухомого майна від 29 квітня 2013 року у виконавчому провадженні № 33536659. Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1276, видане 07 травня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П. на ім'я ОСОБА_4 Витребувано від ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 та застосовано реституцію, повернувши вказану квартиру у первісний стан, та передано її організатору торгів - Київському ВДВС Харківського МУЮ - для організації повторного продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2015 року скасовано й ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 грудня 2011 року частково задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та стягнуто з останньої на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 667 888 грн 49 коп. та третейський збір у сумі 7 078 грн 88 коп. (а. с. 16, 17, т. 1).

Постановою державного виконавця Київського ВДВС Харківського МУЮ від 23 липня 2012 року відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 11 травня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитом.

23 січня 2013 року між Київським ВДВС Харківського МУЮ та ПП «СП Юстиція» було укладено договір № 02/039/13/і, предметом якого є здійснення сторонами дій, пов'язаних із виконанням умов генерального договору про реалізацію арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, на яке державним виконавцем звернуто стягнення при примусовому виконанні зазначеного вище виконавчого листа.

Перші прилюдні торги було призначено ХФ ПП «СП Юстиція» на 22 лютого 2013 року зі стартовою ціною лота 396 741 грн, які не відбулися у зв'язку із відсутністю покупців.

Другі торги були призначені на 22 березня 2013 року зі стартовою ціною лота 297 555 грн 75 коп., які також не відбулися через відсутність покупців.

Призначені на 25 квітня 2013 року треті прилюдні торги зі стартовою ціною лота 238 044 грн 60 коп. відбулися за участі одного покупця -ОСОБА_4, за результатами яких останню було визначено переможцем, яка придбала зазначену вище квартиру за ціною 238 044 грн 60 коп., про що ХФ ПП «СП Юстиція» складено протокол про проведення публічних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 25 квітня 2013 року № 82-02/039/13/і, та повідомлено державного виконавця, стягувача і боржника.

До початку проведення прилюдних торгів ОСОБА_4 було сплачено 11 902 грн 23 коп. гарантійного внеску, після проведення торгів сплачено 21 424 грн 01 коп. винагороди за послуги з реалізації та 204 718 грн 36 коп. від ціни лота за мінусом сплаченої суми гарантійного внеску та винагороди, а всього покупцем сплачено вартість придбаного нею лота в розмірі 238 044 грн 60 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що при проведенні спірних прилюдних торгів було порушено порядок, визначений Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, зареєстрованим 02 листопада 1999 року за № 745/4838 (далі - Тимчасове положення).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, апеляційний суд виходив із того, що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - предмета іпотеки - відбулися з додержанням вимог Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового положення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються із нормами процесуального права.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження»та Тимчасового положення.

Статтею 54 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки ст. 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Такий же порядок передбачено у п. 1.4 Тимчасового положення (в редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів), відповідно до якого організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку».

Така правова позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-28цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6- 349цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За змістом ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Судами встановлено, що 14 серпня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 825/4-40-9/8-085, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на праві власності.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

Отже, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. ст. 212, 213, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин, повно, всебічно та об'єктивно встановив фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у визнанні недійсними спірних прилюдних торгів, виходячи із того, що реалізація нерухомого майна з прилюдних торгів 25 квітня 2013 року здійснювалася для задоволення вимог іпотекодержателя ПАТ «УкрСиббанк» з дотриманням процедури проведення прилюдних торгів, передбаченої Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Наведені в касаційній скарзі доводи є необґрунтованими, стосуються переоцінки доказів, викладених у рішенні суду апеляційної інстанції, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, правильність висновків апеляційного суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О. Леванчук

І.К. Парінова

О.В. Ступак