Справа № 286/4062/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», м.Київ, до ОСОБА_2, с.Норинськ Овруцького району Житомирської області, про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 49000 грн. , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 «Європейський страховий союз», від імені якого діє представник за довіреністю ОСОБА_5, звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 49000 грн. та судових витрат в сумі 1218 грн..

Позов мотивований тим, що 21.09.2014 року по вул.Стеценка в м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок чого автомобіль марки «Volkswagen» отримав механічні ушкодження. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 31.10.2014 року у справі № 759/16071/14-п відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована позивачем на підставі полісу № АІ/3253708, ОСОБА_4 «Страхова компанія «Уніка», у якій був застрахований пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, звернулась до позивача ОСОБА_4 «Європейський страховий союз» з письмовою заявою від 03.02.2015 року про виплату страхового відшкодування, на підставі якої позивач платіжними дорученнями перерахував страхове відшкодування в сумі 49000 грн. Так як відповідачем у встановлений статтею 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк не було повідомлено позивача про ДТП та настання страхового випадку, позивач відповідно до статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на звернення до відповідача з регресними вимогами про стягнення з нього суми сплаченого страхового відшкодування. Тому з метою вирішення питання в позасудовому порядку позивачем 15.06.2015 року було надіслано відповідачу вимогу № ЄСС-174 АГ щодо сплати боргу в сумі 49000 грн. Однак, останній претензійної вимоги не виконав, страхове відшкодування в порядку регресу не відшкодував. Відтак, позивач просить на підставі ст.ст.33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1187 ЦК України позовні вимоги задоволити, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 49000 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1218 грн.

В судовому засіданні представник позивача вимоги та доводи позовної заяви підтримав, просив її задоволити, з мотивів у ній наведених.

В судовому засіданні відповідач та його представник позову не визнали, пояснили, що відповідачем своєчасно було повідомлено позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди і обставину подання ним позивачу письмової заяви про повідомлення страховика щодо настання ДТП можуть посвідчити свідки.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, які за твердженням відповідача та його представника є страховими агентами та розповсюджували страхові поліси ОСОБА_4 «Європейський страховий союз» на території м.Овруч та м.Коростень відповідно, повторно в судове засідання не прибули, причин неявки не повідомили. Відповідач та його представник не настоювали на їх повторному виклику та застосуванні приводу, оскільки вважають достатніми свідчення ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які були допитані в судовому засіданні.

Таким чином, заслухавши пояснення сторін, покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку про задовлення позову з огляду на наступне.

21.09.2014 року по вул.Стеценка в м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок чого автомобіль марки «Volkswagen» отримав механічні ушкодження, що підтверджується довідкою ВДАІ Святошинського УГУ УМВС України м.Київ № 9439180 від 21.09.2014 року.

Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 31.10.2014 року у справі № 759/16071/14-п ОСОБА_2, визнаний винним у ДТП і скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанова з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд вважає встановленими обставини того, що шкода, завдана автомобілем марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди іншому автомобілю марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, заподіяна з вини відповідача ОСОБА_2.

Відповідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Власником автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким під час ДТП керував відповідач, є ОСОБА_12.

Цивільно-правова відповідальність власника авто перед третіми особами при використанні транспортного засобу «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована позивачем на підставі полісу № АІ/3253708. Оскільки ризик ушкодження транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, був застрахований в ОСОБА_4 «Страхова компанія «Уніка» на підставі договору добровільного комплексного страхування наземного транспортного засобу № 245002/4098/0002036 від 12.02.2014 року, остання звернулася до позивача із письмовою заявою від 03.02.2015 року про виплату страхового відшкодування. ДТП було визнано страховим випадком, у звязку з чим позивачем на підставі страхового акту ОЦВ/94 від 29.04.2015 року та розрахунку суми страхового відшкодування чотирма платіжними дорученнями від 12.05.2015 року № 12767, від 13.05.2015 року № 12773, № 12776 та від 14.05.2015 року № 12791 було виплачено страхове відшкодування в загальній сумі 49000 грн. Таким чином, позивач виконав покладені на нього зобов'язання щодо оплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи.

Статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути старахувальником життя здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Тобто правовідносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 року № 3045-VI статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було викладено в новій редакції, зокрема, розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку із чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 цієї статті. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні пункти та підпункти статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.

Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обовязку повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України від 22.06.2016 року у справі № 6-1253цс16.

Належних доказів того, що відповідач, як водій причетного до пригоди транспортного засобу, особисто надав страховику протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмове повідомлення про неї, або документального підтвердження поважності причин невиконання свого обовязку повідомлення страховика про ДТП суду не надано.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснив, що є сином ОСОБА_12 власника автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 під час ДТП у вересні 2014 року; з приводу цього ДТП, на наступний день після його вчинення, свідок телефонував на гарячу лінію страхової організації (її конкретне найменування не памятає) за номером телефону, вказаним у страховому полісі, та запитував, що треба робити; яку саме відповідь йому надали не памятає; однак він самостійно зібрав пакет необхідних документів та на наступний день і за вказівкою страхового агента ОСОБА_7, який у м.Овруч виписував його батьку страхований поліс, відвіз ці документи страховому агенту ОСОБА_8 в м.Коростень, яка прийняла їх у нього без реєстрації для надіслання до ОСОБА_4 «Європейський страховий союз»; коли страховий агент надіслав ці документи позивачу і чи взагалі це зробив йому не відомо.

Як пояснили відповідач та його представник в судовому засіданні своєчасно надані документи щодо повідомлення про ДТП за участю відповідача страховий агент ОСОБА_8 із-за своєї халатності помилково надіслала у іншу страхову організацію, замість позивачу. Однак документально це підтвердити вони не можуть.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, пояснив, що є власником автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1, право керуванням яким згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу має його син ОСОБА_9; він особисто (ОСОБА_12) здійснював страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу шляхом оформлення відповідного полісу; проте з приводу ДТП за участі належного йому автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 до страхової організації не звертався, хто саме звертався не знає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, пояснив, що працював страховим агентом позивача ПАТ «Європейський страховий союз»; від його (ОСОБА_11) імені страхові поліси клієнтам деколи заповнював інший страховий агент ОСОБА_7; але на полісі № АІ/3253708 міститься підпис саме його ОСОБА_11; клієнт, який оформив страховий поліс у нього з приводу ДТП мав би звернутись саме до нього; з вигляду знає ОСОБА_9, але те, чи звертався він до нього не памятає.

Відтак, в судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що відповідач, як водій забезпеченого транспортного засобу, фізично не прибув до страховика, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та особисто не повідомив його про ДТП, хоча про ДТП усно на гарячу лінію повідомила інша особа.

Однак з матеріалів справи вбачається, що позивач в добровільному порядку здійснив страхове відшкодування, чим визнав факт настання страхового випадку, ДТП зафіксовано правоохоронними органами, а відповідач, як винна в ДТП особа, притягнутий до відповідальності.

В постанові Верховного суду України від 16.09.2015 року у справі № 6-284цс15 розяснено, якщо факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в свої основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори по них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивачем при пред'явленні позову до суду понесено витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 1218 гривень, які відповідно до ст.88 ЦПК України у разі відмови в позові залишаються за позивачем.

Відтак, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Овруцький районний суд Житомирської області в Апеляційний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_13