Ухвала

іменем україни

26 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд стягнути на свою користь із ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 1 615 781 грн 07 коп. та відсотки за період з 10 червня 2013 року по 13 листопада 2014 року у розмірі 238 980 грн 75 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовано тим, що понад 6 років тому вона надала у борг ОСОБА_4 кошти у сумі 100 тис. доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути грошові кошти частинами - у період з лютого по червень по 20000 доларів США щомісячно. Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов'язань щодо повернення суми позики у встановлений договором строк не виконав, позивач просила задовольнити заявлені вимоги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у загальному розмірі 1 854 762 грн 45 коп. Вирішено птання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню.

За вимогами статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Однак вказані вимоги ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом дотримані не були.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 100 тис. доларів США, а позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві суму позики частками: лютий - 20 тис. доларів США, березень - 20 тис. доларів США, квітень - 20 тис. доларів США, травень - 20 тис. доларів США, червень - 20 тис. доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності факту невиконання відповідачем прийнятих договірних зобов'язань

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції.

Однак з такими висновками судів в повній мірі погодитися не можна.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

Чинним цивільним процесуальним законодавством передбачено, що повторною неявкою сторони є друга поспіль неявка, якщо сторона обидва рази була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак якщо у суду відсутні відомості про оповіщення сторони, у встановленому порядку, про час і місце судового розгляду, суд зобов'язаний відкласти розгляд справи.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 19 грудня 2014 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 02 лютого 2015 року, яке не відбулось у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному, а справу призначено до слухання на 24 лютого 2015 року.

Відомостей про вручення судової повістки ОСОБА_4 на 02 лютого 2015 року матеріали справи не містять.

24 лютого 2015 року по справі оголошено перерву до 11 березня 2015 року.

Відомостей про вручення судової повістки ОСОБА_4 на 24 лютого 2015 року матеріали справи не містять.

11 березня 2015 року по справі оголошено перерву до 30 березня 2015 року.

Відомостей про вручення судової повістки ОСОБА_4 на 11 березня 2015 року матеріали справи не містять.

30 березня 2015 року ухвалено судове рішення у справі.

Відомостей про вручення судової повістки ОСОБА_4 на 30 березня 2015 року матеріали справи не містять.

За правилами ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Поштова кореспонденція про виклики ОСОБА_4 у судові засідання повернулася до суду з відміткою поштової служби: «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, із вищенаведеного вбачається, що відповідач не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі представник скаржника посилається на те, що відповідач є інвалідом 1 групи та з поважних причин не з'являвся в судові засідання, зокрема у зв'язку із хворобою та перебуванням на лікуванні за межами України. Також вказував на те, що його довіритель не підписував спірної розписки про отримання коштів у борг, а оригінал її в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Розглянувши спір про стягнення коштів за розпискою, суди вказаних вимог закону до уваги не взяли та не врахували, що в матеріалах справи відсутній оригінал розписки, а з наявної копії вказаної розписки не вбачається наявність чи відсутність підпису відповідача, що впливає на вирішення питання призначення судової почеркознавчої експертизи.

Таким чином, ухваливши судові рішення у справі без участі відповідача, суди при цьому не дослідили докази в повному обсязі, не перевірили пояснення сторін, тобто у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України не виконали своїх обов'язків, визначених законом, повно, всебічно й об'єктивно встановлювати обставини справи, а тому дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Отже ухвалені у справі рішення судів не можна визнати в повній мірі законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 338, 342, 343, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська