АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 619/76/15-ц Головуючий суддя І інстанції Болибок Є. А.
Провадження № 22-ц/790/284/16 Суддя доповідач Коваленко І.П.
Категорія: земельні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року судова колегія судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коваленко І.П.,

суддів - Довгаль А.П.., Коровіна С.Г.

при секретарях - Калюжній Ю.В., Сотніковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Харківської області на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом прокурора Дергачівського району Харківської області, в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: відділ Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області, сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, державного акта на право власності на земельну та витребування земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року прокурор Дергачівського району Харківської області, в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: відділ Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної і адміністрації, в якому після уточнень просив визнати недійсним рішення LIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0.25 га серії НОМЕР_3, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №19 та виданий на ім'я ОСОБА_1; витребувати з володіння ОСОБА_2 (НОМЕР_1) на користь держави в особі ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції» земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер НОМЕР_2) на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що за результатом перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів прокуратурою району 04 жовтня 2014 року до ЄРДР внесені відомості №0000029 за ч.2 ст.364 КК України та розпочате досудове розслідування стосовно колишніх посадових осіб районного відділу земельних ресурсів.

Встановлено, що рішеннями Малоданилівської селищної ради Дергачівського району від 02.03.2010 року передано у власність 12 фізичним особам 12 земельних ділянок загальною площею 2 га для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку. Після прийняття вказаних рішень Малоданилівською селищною радою Дергачівського району фізичними особами оформлені державні акти, як зареєстровані у визначеному законом порядку. Відповідним земельним ділянкам під час приватизації присвоєні кадастрові номери, в тому числі і: НОМЕР_2. Вказані рішення винесені на підставі висновків управління Держкомзему у Дергачівському районі про те, що12 земельних ділянок загальною площею 2 га відносяться до земель запасу та нікому не надані у власність або користування. Разом із тим, в ході перевірки та досудового розслідування достовірно встановлено, що безоплатна передача зазначених земельних ділянок призвела до фактичного вилучення з постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу (на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 16 від 20.01.2015 змінено назву на ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція») 2 га земель лісогосподарського призначення. ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» не погоджувала вилучення вказаних земель із свого постійного користування. Окрім цього, зміна цільового призначення земель із категорії земель лісогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови не проводилася. Вказане свідчить про незаконне вибуття з власності держави без належного дотримання процедури вилучення земельних ділянок з постійного користування ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції» в порядку ст.149 Земельного кодексу України. Рішенням ХLIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 року громадянці ОСОБА_1 наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0,2500 га в с.Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В подальшому, рішенням LІV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року громадянці ОСОБА_1 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_2). На підставі вказаних рішень та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, затверджених посадовими особами управління Держкомзему у Дергачівському районі та відділу містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації земельних ділянок, громадянка ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3. Одночасно з цим, за результатами проведеної прокуратурою району перевірки встановлено, що зазначена земельна ділянка з кадастровим НОМЕР_2 відповідно до інформації посадових осіб ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції» перебуває у кварталі №33 Дергачівського лісництва, відноситься до земель лісового фонду, переданих в постійне користування ДП «Харківській лісовій науково-дослідній станції». Погодження на зміну цільового призначення чи вилучення вказаної земельної ділянки посадовими особами держлісгоспу не надавалося. Окрім того, земельна ділянка з зазначеним кадастровим номером відноситься до земель лісогосподарського призначення та розташована на території земель, які перебувають у користуванні ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції» на підставі матеріалів лісовпорядкування, які згідно з п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують право на раніше надані землі. Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 634 від 06.11.2009 року Данилівському дослідному держлісгоспу (на цей час - ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція») надано в постійне користування земельну ділянку № 22 площею 3,3047 га урочища «Бор Чернея».

Окрім цього, вищевказаній земельній ділянці площею 3,3047 га присвоєний кадастровий номер НОМЕР_4, що підтверджується довідкою Дергачівського районного відділу земельних ресурсів від 31.01.2006 року.

Проведеними дослідженнями Харківським державним проектно-вишукувальним інститутом агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпроагроліс» із залучення відповідних спеціалістів у сфері топо-геодезичних вишукувань встановлено, що координати поворотних точок спірної земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером НОМЕР_2 перебувають в межах земельної ділянки площею 3,3047 га з кадастровим номером НОМЕР_4 ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції». В ході досудового розслідування за вказаними фактами проведена перевірка Державною інспекцією сільського господарства в Харківській області, якою підтверджені викладені обставини.

Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. При цьому, за змістом ст.122 ЗК України (в редакції на момент винесення розпоряджень) Малоданилівська селищна рада взагалі не була уповноважена на прийняття рішень щодо розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані у постійне користування державному лісгоспу. Повноваження щодо розпорядження такими землями відносилося до виключної компетенції обласних державних адміністрацій та Кабінету міністрів України.

З огляду на відсутність прийнятого у встановленому законом порядку рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки у власність відповідне право ОСОБА_1 в силу ст.116 ЗК України набуте протиправно.

Звернення прокуратури району до суду спрямоване на задоволення суспільної погреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення у власність держави землі, яка вибула з її власності незаконно, всупереч встановленому ст. 118 Земельного кодексу України порядку безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Зазначена правова позиція повною мірою відображена у постанові ВСУ у справі за №6-92цс 13.

Спірні земельні ділянки, які фактично вилучені рішенням LІV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року , є землями лісового фонду, віднесені до категорії лісів першої категорії та перебували у державній власності до винесення оскаржуваного рішення про їх передачу відповідачу.

Згідно зі ст.149 ЗК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів. Разом з тим, своїми розпорядженнями Малоданилівська селищна рада Дергачівського району фактично вилучила з постійного користування ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції» 2 га (в тому числі земельна ділянка ОСОБА_1 площею 0,25 га) земель лісогосподарського призначення без згоди вказаного землекористувача, що є порушенням ст.149 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст.20 3К України, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Разом з тим, документацією із землеустрою та рішенням Малоданилівської селищної ради взагалі не передбачалася зміна цільового призначення спірної земельної ділянки.

З огляду на те, що спірними рішеннями Малоданилівської селищної ради дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок зі зміною цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення не надавався, зміна цільового призначення земель лісового фонду здійснена всупереч ч.4 ст.20 ЗК України та ст.57 ЛК України, відповідно до яких зміна цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення проводиться за погодженням з органами лісового господарства.

За таких обставин вказане рішення Малоданилівської селищної ради суперечать вимогам ч.2 ст.19 Конституції України. Враховуючи викладене, рішення сесії від 02 березня 2010 року є протиправним, оскільки воно винесене з грубим порушенням меж компетенції Малоданилівської селищної ради, а також всупереч встановленого законом порядку зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення та всупереч належного порядку вилучення земельних ділянок з постійного користування державного підприємства. Цивільно-правовими наслідками дій Малоданилівської селищної ради є видача ОСОБА_1 правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на земельну ділянку за відсутності відповідного права.

Державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що лише посвідчує право власності та є документом, який повинен бути визнаний недійсним у зв'язку з визнанням недійсності рішення органу публічної влади на підставі якого він виданий Частиною 3 ст.152 ЗК України в якості способів захисту прав на землю передбачено визнання недійсними рішень органів виконавчої влади; застосування інших передбачених законом способів.

Згідно з ч. І ст.21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель с підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; а також підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок та визнання недійсною державної реєстрації земельних ділянок.

Відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 №43 (в редакції на час видачі державного акту) державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку здійснювалася структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Пунктом 4 ч.2 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення.

На даний час власником спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2014 є ОСОБА_2.

Відповідно до ч.3 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у справах за позовами власників майна щодо його відчуження за наступними правочинами таке майно може бути витребувано від особи шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача-з підстав, передбачених ч.І ст.388 ЦК України.

Відповідно до ч.І ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави як законного власника не з її волі, за відсутності згоди позивача та прийнятого компетентним органом виконавчої влади рішення про її передачу у приватну власність.

Згідно з п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

За змістом ст.388 ЦК України добросовісним вважається придбання майна не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати.

Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст.388 цього Кодексу, які дають право витребувати майно від добросовісного набувача.

У зв'язку з цим, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_2 як добросовісного набувача.

Пунктом 2 ст.121 Конституції України на органи прокури України покладена функція представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Право звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачено ст. ст. 20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України. ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» є бюджетним підприємством державної форми з власності та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.1997 №1180 входить до переліку підприємств, установ та організацій, що перебувають у сфері управління Державного агентства лісових ресурсів України.

Статтею 14 Конституції України та ст.373ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України право власності на землю набувається на підставі Конституції України, Земельного кодексу України. Стаття 321 ЦК України гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні.

Наявність протиправного рішення Малоданилівської селищної ради, державного акта на право власності на спірну земельну ділянку, виданого всупереч встановленому законом порядку, порушує інтереси держави як власника щодо реалізації передбаченого ч. 1 ст. 319 ЦК України права вільно розпоряджатися нею через уповноважений орган виконавчої влади і є підставою для втручання органів прокуратури.

При цьому, порушені інтереси держави в особі ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції» як постійного землекористувача та Державного агентства лісових ресурсів України, у сфері управління якого перебуває ДП «Харківська лісова науково - дослідна станція».

Наведене є підставою для звернення до суду з позовом в інтересах держави.

Про порушення законних інтересів держави і законодавства прокуратурі району стало відомо лише після завершення перевірки у порядку нагляду за додержанням законодавства та після внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області подала до суду письмові заперечення проти позову в частині визнання рішення недійсним виходячи з наступного.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскаржуване рішення Малоданилівської селищної ради було прийняте 02.03.2010 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.І ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Про можливе порушення інтересів держави, прокуратурі Дергачівського району Харківської області було відомо, ще при розслідуванні кримінальної справи №37100092 про що свідчить протокол старшого помічника прокуратури Дергачівського району Харківської області Макарова Є.О. від 11.02.2011 року щодо виїмки рішень сесії.

При цьому, істотне значення має обізнаність прокурора про можливе порушення законодавства. Виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства України, у разі прийняття судом позовної заяви, строк позовної давності обчислюється з моменту, коли такий орган дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а не з моменту, коли вказана інформація стала відома.

Отже, той факт, що прокурор дізнався про можливі порушення законодавства лише за результатами перевірки у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в 2014 року, не може бути підставою прийняття позову. Таким чином, прокурор Дергачівського району повинен був звернутися до районного суду з позовною заявою протягом трьох років після порушення кримінальної справи №37100092, оскільки за цей період часу міг провести всі необхідні перевірки та виявити будь-які порушення вимог законодавства України. Але ця можливість була знехтувана прокурором.

Окрім, того прокурор не використав можливість долучити до позовної заяви клопотання про поновлення строку позовної давності та довести поважність причин пропуску строку.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної спорі, є підставою для відмови в позові. Заява позивача про поновлення строку позовної давності (частина п'ята статті 267 ЦК України) не означає, що подана заява (відповідачем) про застосування позовної давності, тобто про сплив позовної давності, є наслідком відмови в позові, якщо він обґрунтований.

У разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до рішення ХLIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку площею 0,25 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно рішення LІV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року ОСОБА_1 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

В зв'язку з розслідуванням кримінальної справи №37100092 та відповідно до протоколу виїмки від11.02.2011р.вищезазначене рішення та матеріали сесії V скликання Малоданилівської селищної ради були вилучені співробітниками прокуратури Дергачівського району Харківської області і до теперішнього часу не поверталися.

Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, Малоданилівська селищна рада позбавлена права довести ті обставини, на які вона могла би посилатися, як на підставі своїх заперечень, та як, всі матеріали, на підставі яких виносилось оскаржуване рішення сесії V скликання Малоданилівської селищної ради від 02 березня 2010 року були вилучені співробітниками прокуратури Дергачівського району Харківської області і до теперішнього часу не поверталися. Таким чином, є всі підстави для відмови в позові.

У судове засідання представник Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області не з'явився, селищний голова подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2 не з явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. До суду надійшла заява від представників, в яких вони просили справу розглядати за їх відсутністю та відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання представник позивача Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позов з підстав, які зазначені у позовній заяві, та справу розглядати у його відсутність..

У судове засідання представник прокуратури Дергачівського району Харківської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позов з підстав, які зазначені у позовній заяві, та справу розглядати у його відсутність.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року у задоволенні позову прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: відділ Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області, сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, державного акта на право власності на земельну та витребування земельної ділянки відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов прокурора Дергачівського району Харківської області задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням ХLIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку площею 0,25 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно рішення LІV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року ОСОБА_1 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, (кадастровий номер НОМЕР_2).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, ОСОБА_1 на підставі Рішення LІV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року, належить земельна ділянка площею 0,2500 га, земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Згідно договору купівлі-продажу від 14.04.2014 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_5, який в свою чергу діяв від імені власника ОСОБА_1, продав, а ОСОБА_2, купила земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно листа першого заступника начальника Головного управління Держземагенства у Харківській області №29-20-9-11561/0/9-15 від 15.05.2015 року на земельну ділянку, яка знаходиться з адресою: Харківська область Дергачівський район с. Лужок пров. Перемоги №6, зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зазначена земельна ділянка за дослідним лісгоспом не зареєстрована. (а.с.196 т.1).

Згідно листа директора ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» №238 від 03 липня 2015 року, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою НОМЕР_4 знаходиться в стадії виготовлення. Зазначена земельна ділянка перебуває в постійному користуванні ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» на підставі лісовпорядкування, які згідно з п.5 Прикінцевих положень ЛК України є документами, що підтверджують право на раніше надані землі. (а.с.183 т.1).

Згідно листа голови Комісії з реорганізації відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області №2018-29-07-2630/0-15 від 31 липня 2015 року, земельна ділянка НОМЕР_4 у Державному земельному кадастрі не зареєстрована. (а.с.182 т.1).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначено ч.І ст. 116 ЗК України. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Право власності на земельну ділянку посвідчується держаним актом (ч.І ст.126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).

Посилання як підставу позовних вимог прокурора Дергачівського району Харківської області на вимоги ст.ст. 116, 118, 122 ЗК України, стверджуючи, що спірна земельна ділянка, яка фактично вилучена рішенням сесії від 02.03.2010 р., є землями лісового фонду, віднесені до категорії лісів першої категорії та перебували у державній власності до винесення оскаржуваного рішення про їх передачу відповідачу, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції.

Так, Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації №634 від 06.11.2009 Данилівському дослідному держлісгоспу (на цей час - ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція») надано в постійне користування земельну ділянку № 22 площею 3,3047 га урочища «Бор Чернея». Окрім цього, вищевказаній земельній ділянці площею 3,3047 га ДП «Харківською лісовою науково-дослідною станцією» присвоєний кадастровий номер НОМЕР_4, що підтверджується довідкою Дергачівського районного відділу земельних ресурсів від 31.01.2006.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» №3613-УІ від 7 липня 2011 року державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч.5 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр»від 07 липня 2011 року відомості про обмеження у використанні земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель лісогосподарського призначення.

У листі голови Комісії з реорганізації відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області №2018-29-07-2630/0-15 від 31 липня 2015 року зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4 у Державному земельному кадастрі не зареєстрована.

Згідно відповіді Комісії з реорганізації відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області від 13.07.2015 року, відповідно до проекту формування території Малоданилівської селищної ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області, розробленого ХФ «УкрНИИЗампроект» (нині ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») у 1992 році, наявність на території Малоданилівської селищної ради (в районі села Лужок) земель, що знаходяться у постійному користуванні Данилівського державного лісгоспу УкрНДІЛГА, не визначено. Копія зазначеного картографічного матеріалу додана. (а.с.201-207 т.1).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представником ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» наданий лист Відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області від 27.10.2015 року, згідно якого, на території Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області Данилівському дослідному-лісгоспу землі у постійне користування надані на підставі розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 06.11.2009 р. № 634.

Згідно вказаного розпорядження землі передані за рахунок земель лісогосподарського призначення для ведення лісового господарств та проведення науково-дослідних робіт за межами населених пунктів Дергачівської міської ради на території Дергачівського району.

Земельним ділянкам, зазначеним у Технічній документації, були визначені кадастрові номери, зокрема, НОМЕР_4.

Відповідно до публічної кадастрової карти земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_4 у відповідності до Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого листом Держкомзему України від 24 квітня 1998 р. № 14-1-7/1205, визначене цільове використання - 5.1. - для ведення лісового господарства.

Згідно даних Державного земельного кадастру земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_4,НОМЕР_5, НОМЕР_6

НОМЕР_2, НОМЕР_7, НОМЕР_8.

НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11,

НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14 перетинаються із земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_4.

Однак згідно Державного класифікатора об'єктів адміністративно-територіального устрою України та розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 06.11.2009 р. № 634 земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4 відноситься до земель Дергачівської міської ради, в той час як земельна ділянка, з якою перетиняються ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_4,НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_2,НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9,НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, розташована на території Малоданилівської селищної ради, поблизу с.Лужок.

Отже, в якій частині ці земельні ділянки перетинаються позивачем не зазначено.

В судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що оформлення права користування спірною земельною ділянкою проходило паралельно лісгоспом та селищною радою.

Так, право оформлення користування у ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» виникло на підставі розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 06.11.2009 р. № 634.

Тоді як, Рішенням ХLIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку площею 0,25 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Отже, спірна земельна ділянка до 2009 року у користуванні ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» не перебувала, а тому підстав для застосування п.5 Прикінцевих положень ЛК України, до вищезазначених обставин немає.

Крім того, із відповіді Відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області від 27.10.2015 року вбачається, що відповідно до публічної кадастрової карти земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_4 у відповідності до Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого листом Держкомзему України від 24 квітня 1998 р. № 14-1-7/1205, визначене цільове використання - 5.1. - для ведення лісового господарства.

Однак, згідно листа першого заступника начальника Головного управління Держземагенства у Харківській області №29-20-9-11561/0/9-15 від 15.05.2015 року на земельну ділянку, яка знаходиться з адресою: Харківська область Дергачівський район с. Лужок пров. Перемоги №6, зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Тобто, беззаперечних даних стосовно того, що спірна земельна ділянка має цільове використання - для ведення лісового господарства, позивачем, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надано.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції представник прокуратури не зміг пояснити в якому стані кримінальна справа №37100092, в межах якої 11.02.2011 року були вилучені декілька томів рішень сесії і де на даний час ці рішення сесій знаходяться.

Заперечуючи проти позову Селищний голова наполягав на тому, що Малоданилівська селищна рада позбавлена права довести ті обставини, на які вона могла би посилатися, як на підставі своїх заперечень, та як, всі матеріали, на підставі яких виносилось оскаржуване рішення сесії V скликання Малоданилівської селищної ради від 02 березня 2010 року були вилучені співробітниками прокуратури Дергачівського району Харківської області і до теперішнього часу не поверталися.

Отже, дослідити порядок оформлення спірної земельної ділянки ОСОБА_1, які і ким видавались погодження та висновки, колегія суддів не має можливості.

Також в судовому засіданні представник прокуратури пояснив, що до ЄРДР 04.10.2014 року була внесена інформація про порушення кримінальної справи відносно колишніх посадових осіб відділу Держкомзему Дергачівського району щодо безоплатної передачі земель лісогосподарського призначення без зміни цільового призначення із земель лісогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови. Однак, на якій стадії ця кримінальна справа, з жовтня 2014 року по даний час, він також пояснити не зміг.

Будь-якої кримінальної справи відносно посадових осіб Малоданилівської селищної ради немає.

В судовому засіданні апеляційного суду представник лісгоспу не заперечував, що усі висновки стосовно цільового призначення земельної ділянки надаються землевпорядними органами.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що позивачем, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надано доказів на підтвердження своїх вимог в цій частині .

Оскільки не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування та державного акта на право власності на земельну ділянку, то обґрунтованого висновку дійшов суд першої інстанції про відмову у позові в частині витребування цієї земельної ділянки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що і підстав для скасування або зміни рішення не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Харківської області - відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: