Справа № 1016/2109/12 Головуючий у І інстанції Устимчук М. Ю.
Провадження № 22-ц/780/12/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 17.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Воробйової Н.С., Верланова С.М.,

при секретарі: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року в частині вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом прокурора Макарівського району Київської області в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі продажу недійсним, -

встановила :

в провадженні Макарівського районного суду Київської області знаходилась вищезазначена цивільна справа по якій 04 березня 2015 року було ухвалене рішення, яким у задоволенні позову прокурора Макарівського району Київської області заявленого в інтересах ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою від 10 лютого 2016 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської областівідмолено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 04 березня 2015 року по справі за позовом прокурора Макарівського району Київської області в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі продажу недійсним.

14 липня 2015 року ОСОБА_2 було подано до Макарівського районного суду Київської області письмову заяву про ухвалення додаткового рішення суду.

08 грудня 2015 року ОСОБА_2 було подано уточнену заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.

У своїй заяві заявниця вказала, що у судовому рішенні від 04.03.2015 року суддя першої інстанції не відобразив свою позицію щодо клопотань ОСОБА_2 про залучення до участі у справі третіх осіб ОСОБА_6 та Макарівську селищну ради Київської області, при цьому відмовивши без будь-яких пояснень та обґрунтувань.

Також безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6, що є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою скасування судового рішення.

Крім цього, судом першої інстанції не відображено висновків з посиланням на відповідні правовідносини щодо всіх заявлених клопотань у справі, також суд виносив ухвалу не в нарадчій кімнаті.

Судом першої інстанції при розгляді справи було неповно зясовано обставини, що мають істотне значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело в подальшому до постановлення незаконного рішення у справі і є підставою для його скасування.

Порушення норм права призвело до неправильного вирішення справи, а тому заявниця просила суд визначити позицію суду та обґрунтування щодо клопотань про приєднання до матеріалів справи додатково наданих документів відповідачами по справі; надати письмове обґрунтування щодо направлення до Апеляційного суду Київської області матеріалів справи із більшою кількістю сторінок справи чим до КНДІСЕ; визначитись з правовою оцінкою з посиланням на правові норми щодо заявлених нею клопотань про доручення до участі у справі третіх осіб, аргументувати висновок, яким суд обґрунтовує ту обставину за якої вважає що права ОСОБА_6 не порушені, детально визначитись з кожним доказом наданим сторонами, обґрунтувати належність та допустимість кожного доказу наданого нею, деталізувати вступну та резолютивну частини рішення по справі, уточнивши якими саме нормами законодавства суддя керувалась при ухваленні рішення, уточнити у рішенні чи були позивачем та прокурором у справі заявлено вимоги про зміну підстав та предмету позову.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про визнання договору купівлі продажу недійсним залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року, направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення по справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що з огляду на розяснення вимог ст.220 ЦПК України Верховним Судом України, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення письмової заяви ОСОБА_2, оскільки порушується питання про внесення до судового рішення від 04.03.2015 рокувагомих змін, а також нових даних у тому числі й розяснення мотивів ухваленого рішення, що є грубим порушенням вимог вищезазначених норм цивільно процесуального законодавства.

Апелянт, вважає, що такі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими і безпідставними.

Поставлені вимоги ОСОБА_2 перед судом не є внесенням нових даних до рішення суду від 04.03.2015 року.

Також, ухвалюючи рішення від 04.03.2015 року суд зобовязаний був у рішенні відобразити свої висновки з посиланням на норми чинного законодавства щодо кожного клопотання та заяви, наданих сторонами.

Однак, суд першої інстанції цього не зробив у судовому рішення від 04.03.2015 року, виникла необхідність подання заяви ОСОБА_2про розяснення рішення суду від 04.03.2015 року та заяви про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалюючи рішення Макарівського районного суду Київської області від 04.03.2015 року про відмову у позові прокуратури Макарівського району Київської області в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продажу, порушено принцип диспозитивності цивільного судочинства, вийшовши за межі заявлених вимог позивачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, щов провадженні Макарівського районного суду Київської області знаходилась дана справа, яка була розглянута 04.03.2015 року та в задоволенні позову було відмовлено.

14.07.2015 року ОСОБА_2 було подано письмову заяву про ухвалення додаткового рішення суду.

08.12.15 року було подано позивачем уточнену заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. В даній заяві ОСОБА_2 вказала,що у судовому рішенні від 04.03.2015 року суддя першої інстанції не відобразила свою позицію щодо клопотань ОСОБА_2 про залучення до участі третіх осіб ОСОБА_6 та Макарівську селищну раду Київської області, при цьому відмовивши без будь-яких пояснень та обґрунтувань. Безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6, що є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою скасування судового рішення. Не відображено судом висновків з посиланням на відповіді правовідносини щодо всіх заявлених у справі клопотань, оскільки в порушення вимог ст.209 ЦПК України суд виносив ухвалу не в нарадчій кімнаті з порушенням вимог ст.210 ЦПК України. Суддею при розгляді справи було неповно зясовано обставини, що мають істотне значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело в подальшому до постановлення незаконного рішення у справі і є підставою для його скасування.

В мотивувальній частині рішення Макарівського районного суду Київської області від 04.03.2015 року відсутня інформація проте, які усні та письмові пояснення надавались сторонами у справі та їх представниками та які письмові докази були дослідженні у судовому засіданні, що є грубим порушенням вимог статті 212 ЦПК України. Порушення норм права призвело до неправильного вирішення справи, а тому просила суд визначити позицію суду та обґрунтування щодо клопотань про письмове обґрунтування щодо направлення до Апеляційного суду матеріалів справи із більшою кількістю сторінок справи чим до КНДІСЕ; визначитись з правовою оцінкою з посиланням на правові норми щодо заявлених нею клопотань про доручення до участі у справі третіх осіб, обґрунтувати висновок, яким суд обґрунтовує ту обставину за якої вважає, що права ОСОБА_6 не порушені, детально визначитись з кожним доказом наданим сторонами, обґрунтувати належність та допустимість кожного доказу наданого нею, деталізувати вступну та резолютивну частини рішення по справі, уточнивши якими саме нормами законодавства суддя керувалась при ухваленні рішення, уточнити у рішення чи були позивачем та прокурором у справі заявлено вимоги про зміну підстав та предмет позову.

Відповідно до вимог статті 220ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення; суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках встановлених ст.367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов,передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про правата обовязки осіб, які не брали участь у справі, чи вирішувати вимоги, не дослідженні в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

З урахуванням наведеного, суд зробив правильний висновок про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без задоволення враховуючи вимоги ст.220 ЦПК України та розяснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки ОСОБА_2, порушує питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що оскільки судом переглянуто усі вимоги, на підтвердження яких позивач подавав докази, то суд першої інстанції законно прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала, що постановлена з дотриманням вимог процесуального законодавства - залишенню без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та не узгоджуються з нормами законодавства, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимоги закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 рокув частині вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, яка постановлена з додержанням вимог закону залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 рокув частині вирішення питання про ухвалення додаткового рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді