Справа № 732/494/16-ц
Провадження № 2/732/227/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої-судді Карпинської Н.М., секретарі - Шевеленко К.В., за участі представника позивача - сільського голови - Седнівець С.Г., відповідача - ОСОБА_3, прокурорів прокуратури Городнянського відділу Менської місцевої прокуратури: Колесник М.М., Сидоренко М.В., представника третьої особи - головного спеціаліста служби у справах дітей Городнянської районної державної адміністрації - Ярмак С.А., представника Городнянського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді -Висоцької Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городня цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в інтересах ОСОБА_8 (треті особи на боці позивача: служба у справах дітей Городнянської районної державної адміністрації, Городнянський районний центр служб для сім'ї, дітей та молоді, Комунальний заклад медико-соціального захисту Прилуцький обласний будинок дитини «Надія») до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Представник органу опіки та піклування Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом і просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітньої дочки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позов вмотивований тим, що матір не приділяє дитині належної уваги внаслідок чого дитина була відібрана від матері. На момент вилучення дитини від матері матір-відповідач знаходилась у стані алкогольного сп'яніння, дитина була недоглянута, а стан здоров'я дитини викликав занепокоєння.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити з підстав викладених у позові. Характеризує відповідача як безвідповідальну жінку і що перебування дитини з відповідачем не відповідає насамперед інтересам дитини.

У судовому засіданні відповідач вимоги позову визнала частково, вказала, що дитина опинилась у Комунальному закладі медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» внаслідок того, що дійсно того дня, коли до неї прийшла комісія, відповідач була у стані сп'яніння. Проте свою дитину вона любить і дитині краще жити в сім'ї, ніж в інтернаті. Просить не забирати дитину із сім'ї, оскільки її батько згоден виховувати дитину до того часу доки відповідач влаштує своє життя.

Зі стадії судового розгляду у справі взяв участь прокурор прокуратури Городнянського відділу Менської місцевої прокуратури, яка за результатами розгляду всіх доказів, вказала, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, при цьому в Україні надається пріоритет сімейній формі виховання, батько відповідача виказує своє зацікавлення влаштувати дитину у свою сім'ю, відповідач ще може виправитись, а тому у позові про позбавлення батьківських прав слід відмовити.

Дослідивши усі заявлені у справі докази, встановивши обставини, якими обґрунтовуються заявлені у справі позовні вимоги, характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, суд прийшов до наступного.

Встановлено, що відповідач є матір'ю ОСОБА_8, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, про що у виконкомі Івашківської сільської ради 17.12.2013 року зроблено актовий запис № 04 (а.с. 14).

Дитина на час розгляду справи в суді перебуває в комунальному закладі Медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». 10.03.2016 року дитина була відібрана у п'яної матері внаслідок встановлення загрози для життя дитини.

Згідно довідки адміністрації Прилуцького обласного будинку дитини «Надія» мати дитини за цей час дитину не відвідувала, не цікавилась дитиною , не приймала участі у її вихованні та утриманні (а.с. 53).

Питання неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків розглядалось на засіданнях виконкому Івашківської сільської ради.

Згідно рішення виконкому Івашківської сільської ради № 12 від16.03.2016 року визнано доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як це робиться в інтересах дитини.

Згідно довідки № 464 від 28.03.2016 року, виданої виконкомом Івашківської сільської ради (а.с. 10) , ОСОБА_3 власного житла та майна на території сільської ради не має. На час розгляду справи в суді відповідач тимчасово проживає у своїх батьків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1. Будинок складається з 2 кімнат, кухні, коридору, загальна площа будинку 38 кв.м., опалення пічне, санітарний стан задовільний. Господар будинку ОСОБА_9 тримає корову, порося, курей, кролів, посадив близько 30 соток картоплі та інших овочів: капусту, помідори, огірки, кукурудзу. Все господарство тримається на ОСОБА_9, що узгоджується з даними акту обстеження умов проживання від 23.05.2016 року (а.с. 74).

Згідно довідки-характеристики (а.с. 8) встановлено, що ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, недостатню увагу приділяє дочці, ніде не працює, не має доходів для утримання дитини. На обліку в центрі зайнятості відповідач не перебуває (а.с. 11).

З пояснень представника служби у справах дітей Городнянської районної державної адміністрації встановлено, що родина ОСОБА_3, 1991 року народження, знаходиться на обліку як неблагополучна та з 13.02.2015 року перебуває під соціальним супроводом. За час перебування сім'ї на обліку працівники Служби неодноразово їх відвідали. Під час таких візитів встановлено, що матір постійно зловживає алкоголем, неналежно виконує свої батьківські обов'язки, дитина представлена сама собі. 10.03.2016 року з сільської ради надійшло повідомлення від працівника ФАПу ОСОБА_11, що ОСОБА_3 в черговий раз перебуває в стані сп'яніння, зачинилась з дитиною у будинку, на намагання працівників розбудити її шляхом стуку у двері не реагує. До місця проживання матері-відповідача виїхала комісія у складі представника служби у справах дітей Городнянської районної державної адміністрації та представника Городнянського районного Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, участь також приймали представник Івашківської сільської ради та працівник ФАПу. Коли відчинили двері встановили, що мати в стані сп'яніння, а дитина без догляду. Одяг на дитині був завеликий, не відповідав її віку, в кімнаті холодно, груба не натоплена, їжа не зварена, дитина голодна. Було прийнято рішення відібрати дитину від матері та тимчасово влаштувати її до дитячого відділення Городнянської районної лікарні, а з 12.04.2016 року дитина перебуває в обласному будинку дитини «Надія» в м. Прилуки.

З пояснень представника Городнянського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді встановлено, що працівниками Центру не однократно було відвідано сім'ю відповідача. Матір постійно зловживає спиртними напоями, неналежно виконує свої батьківські обов'язки, веде аморальний спосіб життя, у будинку не прибирає, продуктами харчування дитину не забезпечує. Крім того, дитина народилась із вадами здоров'я, їй рекомендовано лікування в інституті ім.. Амосова. Матір лікування дитині не забезпечила. Під час перебування дитини в дитячому закладі їй буде надана належна медична допомога, яку матір забезпечити не здатна.

Допитаний у судовому засіданні свідок - ОСОБА_11,, яка працює патронатною медсестрою за місцем проживання відповідача в судовому засіданні у своїх показаннях суду розповіла, що дитина народилась з вадами розвитку, коли її привезли додому то матері пояснили, що якщо з боку матері буде належний догляд, то дитина буде розвиватись добре. Перший рік дитина повільно набирала вагу, має вроджений порок серця, пізно почала ходити, матір виконувала вказівки патронатної сестри. Востаннє викликало занепокоєння те, що матір зачинилась в будинку з дитиною та більше ніж півдня не реагувала на те, що її кликали, фактично залишивши дитину без догляду. Коли представники комісії відчинили двері вони виявили, що матір була п'яна, а дитина недоглянута, голодна знаходилась у ліжку серед своїх випорожнень. Дитину переодягнули в те, що знайшли, однак одягу, що підходив би дитині за віком не виявилось. Дитину забрали від матері до Городнянської районної лікарні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 (односельчанин) вказала, що до матері-відповідача часто навідувалась міліція і голова сільради, оскільки в цій родині завжди відбувались скандали. Матір-відповідач та її співмешканець постійно вживають спиртні напої. Дитину 1-2 рази виводили на вулицю, здебільшого дитину тримали вдома. На думку свідка ОСОБА_12, дитину небезпечно повертати в родину безвідповідальної матері-відповідача.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 (сусід) вказав, що до відповідача часто заходили особи, які як і відповідач вживають спиртне. Дитину рідко можна було побачити на вулиці, на запитання сусідів матір-відповідач відповідала: «дитина спить».

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9, у суді розповів, що відповідач почала зловживати спиртним близько 6-ти років тому назад, коли стала проживати із своїм співмешканцем. Після того випадку, коли дитину вилучили від матері, відповідач переїхала до своїх батьків. Зараз утримується від вживання спиртного. Інколи працює у людей, допомагає по господарству. Дитинку дідусь любить. Слів вона говорить мало, але все розуміє. Іграшок у неї було достатньо. Одягу не вистачало через те, що матір-відповідач рідко його прала. Дідусь зобов'язується забезпечити дитині належні умови, вплинути на матір відповідача, просить не позбавляти їх родину онуки, наголошує, що сімейне виховання краще, ніж життя дитини в інтернаті.

Оцінивши вище вказані докази за своїм внутрішнім переконанням, розв'язуючи спір по суті, суд в першу чергу враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.91., де, зокрема, зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» орієнтує суди нижчих ланок на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. У зв'язку з цим у виняткових випадках при доведеності винної поведінки батьків з урахуванням її характеру, особи батьків та інших конкретних обставин суд може відмовити в задоволені позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони, маючи реальну можливість, свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач не піклувалась про фізичний розвиток дитини, не забезпечувала їй необхідне харчування, медичний догляд і лікування, що негативно вплинуло на фізичний розвиток дитини. Однак, у судовому засіданні виразила щирий жаль з приводу також своєї поведінки. Вказує, що любить свою дитину і від неї не відмовляється, посилається на те, що дитині краще зростати у сім'ї, ніж в інтернаті. Вказує, що її батько- свідок ОСОБА_9 згоден виховувати онуку ОСОБА_8 до тих пір доки ОСОБА_3 влаштує та налагодить своє життя.

У відповідності до ч.5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подав до суду письмовий висновок (а.с.7) з яким суд у відповідності з нормами статті 19 Сімейного кодексу України може не погодитись.

Застосування позбавлення батьківських прав, як заходу впливу за неналежну поведінку батьків, може мати місце лише у виключних (крайніх) випадках, і при умові коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, має затримку психічного розвитку із загальним недорозвитком мови, пупкову грижу без непрохідності чи гангрени, гіперметропічний астигматизм, дефект міжшлуночкової перегородки в стадії самозакриття, інші види затримки очікуваного нормального фізіологічного розвитку (фізичний розвиток нижче середнього). При цьому матір відповідач не має власного житла, не створила мінімальних умов для нормального життя дитини, не здатна підтримувати здоров'я дитини та забезпечити її лікування. Таким чином, не застосовуючи крайній захід такий як позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про доцільність відібрати малолітню дитину від матері без позбавлення батьківських прав матері, передавши її органу опіки та піклування для подальшого влаштування.

Як визначається у рішеннях Європейського суду з прав людини, поміщення дитини у спеціалізовану установу не повинне остаточно припинити стосунки у рамках біологічної сім'ї (справа 21>«В. і W. проти Сполученого Королівства»), а держава має сприяти побаченням з метою гармонійного розвитку стосунків у сім'ї (справа «Еріксон проти Швеції»).

На думку суду, матір має можливість цікавитись долею дитини в закладі (будинку чи сім'ї) , де остання буде перебувати, періодично відвідувати дитину, активними діями усунути причини, які перешкоджали належному вихованню дитини: позбавитись звички вживати спиртні напої, знайти роботу із стабільним доходом, влаштувати житло та куточок для дитини. У подальшому при виконанні таких дій, матір матиме право ініціювати перед судом питання про повернення їй дитині (ч. 3 ст. 170 СК України).

На даний час перебування дитини не з матір'ю відповідає інтересам дитини.

Влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування здійснюється у порядку, визначеному Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866.

Згідно ч.4 ст. 170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Таким чином, не є виходом за межі позовних вимог стягнення аліментів на дитину, оскільки це передбачено нормою права, яка є нормою імперативної сили.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 5 статті 150 Сімейного кодексу України, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, вимога про стягнення аліментів ґрунтується на Законі та відповідає об'єктивним потребам дитини.

При визначенні розміру аліментів на суд покладено обов`язок визначати відповідну частку або тверду грошову суму.

Розв`язуючи вимоги позову, із урахуванням матеріального становища відповідача, стану її здоров`я, відсутності перепон до працевлаштування, виходячи із потреб малолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ч.3 ст. 193 СК України аліменти слід перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Керуючись ст.ст. 10,11,88,169,209,212-216,294 ЦПК України, ст.ст. 5,7,19,150,151,152,155,164, 170,180-182, 193 Сімейного кодексу України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-V1 від 08.07.2011 року, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні вимог органу опіки та піклування Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області про позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно її дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, попередивши ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до своїх батьківських обов`язків та способу життя.

Відібрати дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_3., без позбавлення матері батьківських прав, передавши дитину для подальшого влаштування виконавчому комітету Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області.

Роз'яснити ОСОБА_3 положення ч. 3 статті 170 Сімейного кодексу України про те, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, (ІПН: НОМЕР_1) аліменти на користь та на у тримання малолітньої дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти стягувати на окремий рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у відділенні ПАТ «Ощадбанк».

Стягненння суми у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави 551 гривня 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Карпинська Н.М.