АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2193/16 Справа № 207/2459/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скиба С. А. Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» про визнання неправомірними дій, визнання недійсним акту звірки, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з неодноразово уточненим позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - ПАТ «Дніпропетровськгаз»), товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»), Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - Дніпродзержинське управління ПАТ «Дніпропетровськгаз») про визнання неправомірними дій, визнання недійсним акту звірки, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, мотивуючи тим, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1. 29 квітня 2015 року працівниками Дніпродзержинського управління ПАТ «Дніпропетровськгаз» складено акт про припинення газопостачання у її будинок у зв'язку із заборгованістю з газопостачання у розмірі 2.001 грн.60 коп.

Зазначала, що на підставі цього акту було перекрито і опломбовано вентилі на газопроводі, у зв'язку з чим відсутнє газопостачання у будинку.

Вказувала, що акт звірки від 24 січня 2015 року вона не підписувала, що нарахування за її особовим рахунком НОМЕР_1 станом на 29 квітня 2015 року заборгованості у розмірі 2.581 грн.64 коп. на показники лічильника 49463 метрів кубічних є неправомірними, а заборгованість у розмірі 2.581 грн.64 коп. недійсною.

Для забезпечення нормальних санітарних умов проживання дітей вона була вимушена за власний рахунок переобладнати в належному їй будинку систему опалення, придбавши для цього за власні кошти твердопаливний котел КОРДІ 16 КВТ загальною вартістю 12.170 грн. та необхідні для його монтажу обладнання та матеріали загальною вартістю 3.476 грн. 82 коп.

Вважає, що винними діями відповідачів їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 80.000 грн.

Посилаючись на викладене, що дії відповідачів є неправомірними та такими, що порушують її законні права, просила суд ухвалити рішення, яким визнати дії Дніпродзержинського управління ПАТ «Дніпропетровськгаз» та ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо нарахування за її особовим рахунком НОМЕР_1 станом на 29 квітня 2015 року заборгованості у розмірі 2.581 грн.64 коп. на показники лічильника 49463 метрів кубічних є неправомірними, а заборгованість у розмірі 2.581 грн.64 коп. недійсною; визнати безпідставними дії Дніпродзержинського управління ПАТ «Дніпропетровськгаз» та ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо припинення 29 квітня 2015 року газопостачання до будинку АДРЕСА_1; визнати недійсним акт звірки за її особовим рахунком від 24 січня 2015 року; зобов'язати Дніпродзержинське управління ПАТ «Дніпропетровськгаз», ПАТ «Дніпропетровськгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» провести перерахунок вартості послуг з газопостачання за її особовим рахунком за період з 01 грудня 2013 року по 31 березня 2015 року включно; зобов'язати Дніпродзержинське управління ПАТ «Дніпропетровськгаз», ПАТ «Дніпропетровськгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» безоплатно та безумовно відновити газопостачання в належному їй домоволодінні АДРЕСА_1; стягнути солідарно з Дніпродзержинського управління ПАТ «Дніпропетровськгаз», ПАТ «Дніпропетровськгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на її користь в рахунок відшкодування завданих збитків 15.646 грн.82 коп. та 80.000 грн. у рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержиньска Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду у повній мірі не відповідає.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

За правилами ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.п.6,19 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» від 09 грудня 1999 року №2246, з послідуючими змінами, газопостачання припиняється у разі порушення споживачем строків сплати за надані послуги з газопостачання, встановлених в абзаці 15.10 та у п.17 цих Правил; у разі не оплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження(з позначкою про його вручення) газопостачальна організація має право відключити споживача від газопостачання. Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21 жовтня 2013 року(а.с.8).

Відповідно до договору по надання послуг з газопостачання від 12 грудня 2013 року за НОМЕР_1 ОСОБА_2 є споживачем послуг з газопостачання, які, на час виникнення спірних правовідносин, надавав відповідач ПАТ «Дніпропетровськгаз» (а.с.9-11).

З листа ТОВ «Дніпропетровськ збут» від 01 грудня 2015 року №2912 вих-0778 вбачається, що ТОВ «Дніпропетровськ збут» свою діяльність по постачанню природного газу споживачам м.Дніпропетровська та Дніпропетровської області розпочало з 01 липня 2015 року, тобто до виникнення спірних правовідносин (а.с.106).

Згідно виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпродзержинське управління ПАТ «Дніпропетровськгаз» є відокремленим підрозділом юридичної особи - ПАТ «Дніпропетровськгаз» (а.с.36,37).

Таким чином належним відповідачем по даній справі є ПАТ «Дніпропетровськгаз».

Також в матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків за спожитий природний газ від 04 січня 2015 року, в якому зазначена загальна заборгованість за послуги з газопостачання по особовому рахунку НОМЕР_1 в розмірі 1.692 грн.56 коп. (422 грн.18 коп. поточна заборгованість та 1.270 грн.38 коп. заборгованість по перерахунку за використаний природний газ у 2014 році) (а.с.97).

29 квітня 2015 року працівниками Дніпродзержинського управління ПАТ «Дніпропетровськгаз» складено акт про припинення газопостачання у зв'язку з заборгованістю з газопостачання у розмірі 2.001 грн.60 коп. та перекрито і опломбовано вентилі на газопроводі у домоволодінні АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачкою вимоги про визнання дій щодо нарахування заборгованості неправомірним, а заборгованості недійсною; визнання безпідставними дій щодо припинення газопостачання; визнання недійсним акту звірки не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбаченим ст.16 ЦК України, вимоги про відновлення газопостачання необґрунтовані, дії відповідача є правомірними, тому у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди також слід відмовити.

Однак, погодитися з такими висновками суду у повній мірі неможливо, оскільки суд дійшов них через неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до абз.2 п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246 (далі Правила), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу фактичного використання природного газу (зафіксованого на кожному особовому рахунку споживача) у попередньому році.

Абзацом 9 п.10 Правил встановлено, що газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Такий перерахунок здійснюється до 01 лютого поточного року.

На виконання вимог п.32 Правил 24 січня 2015 року контролером Дніпродзержинського управління ПАТ «Дніпропетровськгаз» було складено акт звірки взаєморозрахунків за спожитий природний газ за спірною адресою та проведено перерахунок фактично використаного у 2014 році газу за диференційованою системою згідно річного обсягу споживання.

Визначено, що сума перерахунку за 2014 рік складає 1.270 грн.38 коп. Сальдо на 01 січня 2015 року складає 1.692 грн.56 коп.

Отже, складений відповідно до вимог Правил акт є лише фіксацією проведення перерахунку фактично спожитого газу у 2014 році, у разі виникнення спору він буде наданий як доказ, який повинен оцінюватись судом відповідно до вимог ст.212 ЦПК України; його оскарження не передбачено чинним законодавством або договором як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

Подібна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року №6-25цс11, яка згідно з ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

На підставі викладеного позовні вимоги в частині визнання недійсним акту звірки за особовим рахунком ОСОБА_2 від 24 січня 2015 року задоволенню не підлягають.

Вимоги про відшкодування збитків в розмірі 15.646 грн. 82 коп. та 80.000 грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди також не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають, оскільки загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.1166,1167 ЦК України, відповідно до ч.1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Тобто, однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. Таке зобов'язання виникає у тому випадку, коли заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Правовідносини, які виникли між сторонами, є договірними, що підтверджується договором НОМЕР_1, та відшкодування моральної шкоди в укладеному між сторонами договорі не передбачено.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України „Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

В даному випадку судом не установлено заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я позивача продукцією, а тому не має підставі для відшкодування моральної шкоди.

У відповідності до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, за своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи в наслідок його пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідність здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права.

Отже, обов'язковими умовами для відшкодування шкоди є її наявність, неправомірність дій заподіювана та безпосередній причинний зв'язок між цими діями та завданою шкодою. В даному випадку не доведено наявність спричиненої шкоди, її розмір.

Витрати здійсненні позивачем з метою переобладнання у належному їй будинку системи опалення шляхом придбання котла твердопаливного КОРДІ 16КВТ та необхідні для його монтажу обладнання та матеріали не є майновою шкодою. Внаслідок здійснених витрат позивачем були набуті у власність матеріальні цінності для задоволення власних потреб, які з моменту придбання залишаються в його власності. Вказані витрати не можна віднести до витрат, здійснених для відновлення порушеного права на отримання природного газу від відповідача, а тому вони не є збитками.

Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246, газопостачання на об'єкт та/або газові прилади і пристрої споживача припиняється у разі: проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітального ремонту систем газопостачання; ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновних робіт; несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог пункту 19 цих Правил; самовільного використання газу споживачем; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо; порушення споживачем Правил безпеки систем газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації; подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання; відмови споживача від встановлення лічильника газу з ініціативи і за кошти газопостачального підприємства.

У зазначених випадках газорозподільне підприємство зобов'язане поінформувати споживача про причини і строки припинення газопостачання, а газопостачальне підприємство - здійснити протягом одного місяця перерахунок оплати послуг, що надавалися споживачеві.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження того, що ПАТ «Дніпропетровськгаз» належним чином повідомив позивача, як споживача послуг з газопостачання, про причини і строки припинення газопостачання.

Згідно п.п.6,19 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246, з послідуючими змінами, газопостачання припиняється у разі порушення споживачем строків сплати за надані послуги з газопостачання, встановлених в абзаці 15.10 та у п.17 цих Правил; у разі не оплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальна організація має право відключити споживача від газопостачання. Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання.

Правилами визначено порядок, за яким виконавець послуг з газопостачання набуває право відключення споживача від газопостачання, а саме надіслання останньому письмового попередження про припинення газопостачання.

Втім, письмове попередження на адресу позивача не надсилалось.

Крім того, у п.12 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року зазначено, що «у мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах, на статті 10,11,60,212 та 214 ЦПК (статті 224-226 ЦПК - при ухваленні заочного рішення) й інші норми процесуального права, керуючись якими суд установив обставини справи, права та обов'язки сторін. У разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини, які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права та підлягають застосуванню в даній справі.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону N475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316,317,319,321 ЦК України).

Як видно із справи, вимог до позивача про стягнення суми заборгованості у цій справі не пред'явлено, а відтак факт нарахування відповідачем зазначених сум як боргу без пред'явлення відповідних вимог, не встановлюють для споживача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії.

Фактичні обставини, пов'язані із наявністю або відсутністю заборгованості за спожитий природний газ підлягають доведенню при пред'явленні відповідачем вимог про їх стягнення, при дослідженні яких суд зобов'язаний дати відповідну оцінку згідно вимог ст.212 ЦПК України.

Наявність у справі різних даних про розмір заборгованості за спожитий природний газ свідчить про наявність спору про її розмір, що може бути підставою для звернення до суду з відповідним позовом про стягнення цієї заборгованості, а не підставою для припинення газопостачання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року та ухвалення по справі нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» про визнання неправомірними дій, визнання недійсним акту звірки, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз" поновити подачу газу до будинку АДРЕСА_1 Дніпропетровської області.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" зробити перерахунок оплати спожитого газу в будинку АДРЕСА_1 Дніпропетровської області за період з 01 грудня 2013 року по 31 березня 2015 року згідно лічильника.

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на користь держави судові витрати в розмірі 2.756 грн.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.