АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

17 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом, за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року,

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» ( далі- ПАТ «ХК «Київміськбуд») пеню в сумі 31 262 грн. 66 коп. за період з 31.07.2014 р. по 13.01.2016 р. та відшкодувати судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 17 січня 2014 року уклала з ПАТ «ХК «Київміськбуд» договір купівлі-продажу майнових прав № 4399/РН-К. Предметом вказаного договору є майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

За умовами договору вона сплатила 99% вартості майнових прав у розмірі 556 275,17 грн., а відповідач зобов'язався вчинити дії, направлені на спорудження об'єкту будівництва із запланованим строком введення в експлуатацію - ІІ квартал 2014 року, тобто не пізніше 30 червня 2014 року ( п.6.1 договору).

З урахуванням порушення відповідачем строку введення будинку в експлуатацію, просила стягнути з відповідача пеню за порушення цього строку в розмірі 0,01% від суми неналежно виконаного зобов'язання за період з 31.07.2014 р. по 22.12.2014 р.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору щодо повідомлення про дату передачі будинку під заселення, просила стягнути з відповідача пеню за період з 23.12.2014 р. по 13.01.2016 р. ( п. 6.2 договору).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову та стягнення судових витрат.

Свої доводи мотивує тим, що відповідач 23.12.2014 р. отримав сертифікат закінченого будівництвом об'єкта, що є свідченням прострочення виконання свого зобов'язання. При цьому судом не з'ясовано, що повідомлення про дату передачі будинку під заселення та дата введення будинку в експлуатацію - це різні події, оскільки саме з дати введення будинку в експлуатацію у відповідача виникає зобов'язання повідомити протягом 30 календарних днів про дату передачі будинку під заселення. Наданими суду доказами підтверджується неготовність будинку до проживання в ньому, оскільки у вересні 2015 року в будинку була відсутня вода, не працювали ліфти, каналізація, існували інші чисельні недоліки будівництва.

Відповідачем не надано доказів здійснення повідомлення позивача про дату передачі будинку під заселення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ПАТ «ХК «Київміськбуд» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення пені за період з 31.07.2014 р. по 22.12.2014 р., суд першої інстанції виходив з того, що пункт 6.1 договору договір купівлі-продажу майнових прав № 4399/РН-К регламентує характеристики житлового будинку та за своїм змістом не є зобов'язальним.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на спростування факту повідомлення його про введення будинку в експлуатацію у спосіб, визначений п. 6.2 договору, а саме шляхом телефонного зв'язку. Крім цього, про факт введення будинку в експлуатацію було повідомлено на офіційному веб-порталі відповідача.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Відповідно до частини 1 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини 3 ст.19 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 січня 2014 року між ПАТ «ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_1, прізвище якої змінено на ОСОБА_1, укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 4399/РН-К.

Предметом вказаного договору є майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

У відповідності до умов договору позивач сплатила 99% вартості майнових прав у розмірі 556 275,17 грн.

Відповідно до п.6.1 договору відповідач прийняв на себе зобов'язання перед позивачем вчинити дії, направлені на спорудження об'єкта будівництва з запланованим строком введення в експлуатацію - ІІ квартал 2014 року ( а.с.16).

Згідно п. 6.2. договору відповідач зобов'язався після завершення будівництва та введення об'єкта будівництва в експлуатацію повідомити позивача засобами телефонного зв'язку або письмовими повідомленнями, як власника майнових прав на квартиру, яка є частиною об'єкта будівництва, про дату передачі будинку під заселення протягом 30 календарних днів з дати отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта.

Пунктом 4.2 договору сторони погодили, що за неналежне виконання своїх зобов'язань відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,01% від суми неналежно виконаного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 24.01.2014 р. позивачем було сплачено 559 616,16 грн. за 53,28 кв.м. загальної площі квартири, а 13.08.2015 р. - ще 3 340,99 грн., як доплату за фактичну площу квартири - 53,81 кв.м. (а.с.42,43).

Судом встановлено, що 23 грудня 2014 р. відповідач отримав Сертифікат відповідності закінченого будівництво об'єкта.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк/термін.

Положеннями ч. 2 ст. 614 ЦК України визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Положеннями ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року №6-37 цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи сплату позивачем вартості майнових прав на квартиру та зобов'язання, які на себе взяв відповідач щодо введення вказаного будинку в експлуатацію у строк, передбачений п. 6.1 укладеного договору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення пені за період з 31.07.2014 р. по 22.12.2014 р.

При визначенні суми пені за вказаний період колегія суддів виходить з такого розрахунку: 556 275,17 грн. х 0,01% х 145 днів = 8 114,43 грн.

Матеріали справи не містять доказів того, що між сторонами у справі було укладено письмовий договір або додаткову угоду щодо погодження або перенесення строків введення будинку в експлуатацію.

Відповідач не довів виконання обов'язку щодо повідомлення позивача протягом 30 днів з дати отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта про дату передачі будинку під заселення, що є підставою для нарахування пені відповідно до пункту 4.2. договору.

Факт повідомлення позивача засобами телефонного зв'язку або письмовим повідомленням про дату передачі будинку під заселення матеріали справи не містять.

Позивач вказаний факт заперечує.

За таких підстав період прострочення виконання вказаного зобов'язання становить 355 днів, з 23 січня 2015р. по 13 січня 2016р.

Виходячи із розміру зобов'язання 556 275,17 грн., розмір пені складає 19 747,77 грн.

Твердження представника відповідача про те, що датою виконання позивачем зобов'язання перед компанією є 04.03.2016 р., після сплати 100% вартості майнових прав, а тому він не має правових підстав на отримання пені, а у відповідача не виник обов'язок передати йому ці майнові права, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суду не було надано доказів, що не дотримання строків введення об'єкта будівництва у експлуатацію та неповідомлення позивачу строків передачі будинку під заселення було пов'язано саме внаслідок несплати позивачем повної вартості майнових прав.

Крім того, пунктом 3.2. договору купівлі-продажу майнових прав сторони погодили порядок розрахунків, згідно якого повна оплата має бути здійснена покупцем протягом 10 банківських днів з дня отримання від компанії відповідного повідомлення.

Як вбачається з матеріалів справи вказане повідомлення датовано 11.08.2015 р., а доплату позивачем здійснено 13.08.2015 р. (а.с.42,43).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були неповно встановлені обставини справи, неправильно оцінені надані сторонами докази, що призвело до неправильного вирішення спору та у відповідності до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 27 862,20 грн. (8114,43 грн. +27 862,20 грн.).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1023,12 грн. ( 487,20 грн. +535,92 грн.).

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 27 862,20 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1023,12 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/12962/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.