Справа №: 1424/2781/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Франчук О. Д.

при секретарі Зацепіній І.О.

за участю: заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області. Мотивує свої вимоги тим, що 23.02.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 30.10.2014 року по справі № 1424/278/2012 про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, та неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири № 44 по проспекту Леніна в м. Южноукраїнську Миколаївської області, без надання іншого жилого приміщення. Зазначає, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_7 25.02.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено строк для добровільного виконання судового рішення до 11.03.2015 року включно, копія якої була направлена ОСОБА_3. 11.03.2015 року, в порушення вимог ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем в присутності понятих та представника стягувача, було складено акт, яким встановлено, що виходом за адресою: пр. Леніна, 26/44 в м. Южноукраїнську, знаходиться офіс ТОВ «Ремстрой-Груп». А вказані у виконавчому листі особи, за даною адресою не проживають. 27.04.2016 року відділом ДВС, в присутності державного виконавця та стягувача, було складено акт про виселення. Проте їй не було повідомлено про день та час проведення примусового виконання рішення. Крім того, вважає, незаконною постанову від 25.05.2016 року про закінчення виконавчого провадження, оскільки були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження. Звертає увагу суду на суттєві порушення закону допущені державним виконавцем, а саме, не були належним чином повідомлені особи, які підлягають виселенню, не були запрошені поняті, не залучались поліцейські, не складався опис майна. Просить визнати дії державного виконавця відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_7, неправомірними та визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2015 року. Крім цього просить поновити строк звернення до суду, мотивуючи це тим, що про порушення свого права дізналась лише 18.10.2016 року, коли отримала ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26.08.2016 року за скаргою ОСОБА_3 на дії та постанову державного виконавця.

В судовому засіданні заявник та представник заявника ОСОБА_2, підтвердили обставини викладені в скарзі та просили її задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Представник Южноукраїнського міського відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не зявився, направив до суду письмове клопотання, в якому просить відкласти розгляд справи, оскільки Южноукраїнський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області не має можливості направити свого представника для участі в судовому засіданні.

Частинами 1, 2 ст. 386 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Таким чином, законом передбачено можливість участі в судовому засідання іншого представника державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, уразі його неможливості зявитись до суду.

Зважаючи на те, що суд зобовязаний розглянути скаргу в десятиденний строк, а відділ ДВС, не забезпечив для участі в судовому засіданні явку іншого представника державного виконавця Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, суд вважає можливим розглянути справу без участі представника відділу ДВС.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного 10-денного строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження підлягає задоволенню, оскільки з копії конверту, долученої до матеріалів справи вбачається, що Апеляційним судом Миколаївської області на адресу заявника був направлений рекомендований лист з повідомленням 11.10.2016 року (а.с. 9). Таким чином можна зробити висновок, що заявник дійсно дізналась про порушення свого права, отримавши ухвалу апеляційного суду.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби визначений у ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі закон в редакції, що діяла на час вчинення оскаржуваних дій).

Відповідно до ч. 1, 2 вказаної правової норми рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч. 2 ст. 387 ЦПК України).

Особливості виконання рішень про виселення передбачені ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частин 1-5 якої державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самосійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення. Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому законом порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням пов'язаних з цим витрат на боржника. У разі якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем. Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Южноукраїнським міським судом 29.01.2015 року про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_8 разом з її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5, ОСОБА_6, із квартири № 44 по проспекту Леніна в м. Южноукраїнську Миколаївської області без надання іншого житлового приміщення.

Державним виконавцем відділу ОСОБА_7 25.02.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою було встановлено строк для добровільного виконання до 11.03.2015 року включно, копію якої направлено ОСОБА_3 рекомендованим листом.

11.03.2015 року державним виконавцем Відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_7 складено акт в присутності понятих та представника стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк», яким було встановлено, що виходом за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться офіс «ТОВ» Ремстрой-Груп», вказані у виконавчому листі особи за даною адресою не проживають.

Суд вважає, що даний акт не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки статтею 78 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла у редакції на момент проведення виконавчих дій, передбачено, що державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення суду. Тобто строк для примусового виконання рішення суду розпочався 12.03.2016 року, наступного за останнім днем (11.03.2016 року) строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, що було зазначено в постанові державного виконавця від 25.02.2016 року.

Відповідно до частини 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішень, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, не отримавши від боржника відомостей про добровільне виконання рішення суду та не перевіривши у встановленому порядку стан добровільного виконання рішення суду, державний виконавець приступив до його примусового виконання.

Тому, суд вважає, що державним виконавцем порушено порядок проведення примусового виконання рішення щодо виселення заявника ОСОБА_1, оскільки примусове виконання рішення суду про виселення відбулося з порушенням встановленого для таких дій порядку.

Заявник зазначає, що не була повідомлена про день та час проведення примусового виконання рішення суду, що не спростовується представником відділу ДВС, та згідно акту від 27.04.2015 року виконавчі дії проводились без участі понятих та без проведення опису майна, тоді як повідомлення боржника, проведення опису майна та участь понятих відповідно до приписів ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» є обовязковим при виконання рішення суду про виселення.

За такого суд вважає, що обставини викладені в скарзі щодо неправомірності дій державного виконавця при проведенні примусового виконання рішення суду стосовно ОСОБА_1, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Зокрема, неповідомлення боржника про день та час проведення виконання рішення суду позбавило можливості останню брати участь у виконавчих діях та скористатися іншими правами, передбаченими ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», відсутність понятих, згідно ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ставить під сумнів законність проведення державним виконавцем виконавчих дій з виселення , а непроведення опису майна взагалі позбавляє можливості визначитися як щодо наявності у спірних приміщеннях майна боржника, так і щодо долі цього майна.

Таким чином, постанова державного виконавця від 25.05.2016 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1424/2781/2012, виданого 29.01.2015 року, незаконна, а тому, з урахуванням встановлених судом суттєвих порушень вимог закону з боку державного виконавця під час здійснення примусового виконання рішення суду про виселення ОСОБА_1 Н,Є., були відсутні підстави і для закінчення виконавчого провадження відносно цього боржника.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження дій та рішень державного виконавця щодо виконання рішення суду про виселення.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_7 Н,М. неправомірними щодо виконання рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30.10.2014 року по виселенню ОСОБА_1 із квартири № 44 по проспекту Леніна в м. Южноукраїнську Миколаївської області без повідомлення останньої про день і час примусового виселення, без проведення опису майна державним виконавцем, у відсутність понятих.

Визнати незаконною постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_7 про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2015 року щодо виконання рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30.10.2014 року по виселенню ОСОБА_1 із квартири № 44 по проспекту Леніна в м. Южноукраїнську Миколаївської області та скасувати її.

Ухвала набирає чинності, якщо не буде подано апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_9