АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3316/16 Головуючий 1-ї ін-ї. ОСОБА_1
Категорія стягнення аліментів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Чабан А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 29 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В обґрунтування вимог посилалась на те, що з 11.02.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Від шлюбу мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 19.03.2013 року шлюб розірвано. Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Місце роботи відповідача ОСОБА_5 не відоме, сама позивачка не працює.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свої позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково. Просив врахувати його сімейний та майновий стан та призначити аліменти у розмірі 500 грн. на місяць.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 29 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття, починаючи з 20.11.2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату в сумі 1350 грн., крім того має на утриманні малолітнього сина від іншого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому не може сплачувати аліменти на утримання доньки в сумі 700 грн.

Судова колегія, вислухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5 та стягуючи з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач спроможний та повинен сплачувати вказані кошти.

Проте повністю погодитись з таким висновком судова колегія не може.

Встановлено, що рішенням Московського районного суду міста Харкова від 19.06.2013 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано ( а.с.2 ).

Дитина ОСОБА_6 народилась 30.04.2011 року, її батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с. 3 ).

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

ОСОБА_5 просила стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. (а.с. 1).

Проте, згідно довідки ТОВ «АЛИ-АВТОТРАНС», відповідач ОСОБА_4 працює на підприємстві з 23.03.2015 року на посаді водія, отримує заробітну плату в сумі 1350,21 грн. (а.с. 23).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її розгляду, не надав належної оцінки наявним у справі доказам в їх сукупності, зокрема тому, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, що в силу положень ст. 183 СК України дає підстави для визначення розміру аліментів саме у частці від його доходів. Суд першої інстанції в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, взявши до уваги лише доводи позивача та не обґрунтувавши належним чином своїх висновків.

В судовому засіданні апеляційної інстанції сторонам були розяснені вимоги ст. ст. 183, 184 СК України, проте позивачка та її представник наполягали на визначенні розміру аліментів саме в твердій грошовій сумі, категорично відмовляючись від визначення розміру аліментів в частці заробітку платника. При цьому ОСОБА_5 зазначала, що їй відомо про отримання ОСОБА_4 інших доходів, але доказів на підтвердження цього не надала.

Судова колегія при вирішенні спору враховує, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Однак, відмова позивачки від визначення розміру аліментів в інший спосіб, ніж у твердій грошовій сумі в розумінні ст. 11 ЦПК України позбавляє суд можливості ухвалити рішення про стягнення аліментів в частках від доходу відповідача.

За таких обставин, судова колегія скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову ОСОБА_5 у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 29 березня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді