Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/206/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Чорнобривець О. С.
РІШЕННЯ

Іменем України

09.02.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.,

ОСОБА_2

за участю секретаря - Животовської С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування зазначав, що 01 серпня 2014 року близько 19 год. 40 хв. в с. Маловодяне Долинського району Кіровоградської області відповідач при перегоні тварини з випасу, неналежним чином контролював її поведінку і допустив зіткнення тварини з автомобілем VW PASSAT, д/н EJM832, яким керував позивач. Автомобіль було пошкоджено, чим позивачу завдана матеріальна та моральна шкода.

Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП зокрема, у порушенні пунктів 7.6, 7.7(в) Правил дорожнього руху.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд, з підстав ст.ст. 22,23,1187 ЦК України, стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану відповідачем внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 59034грн.64 коп., 7000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначено, що суд не взяв до уваги постанову апеляційного суду, якою відповідача визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, а отже його вина доказуванню не підлягає. Шкода, завдана майну позивача в результаті неправомірної поведінки відповідача, розмір якої визначений на підставі експертного дослідження, підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі відповідно до ст.1166 ЦК України. Підставою позову є фактичні обставини, наведені в позовній заяві, а посилання в позові не на ту норму права, яка регулює спірні правовідносини, не є підставою для відмови в позові.

Справа розглядалась неодноразово.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги не визнав, просив рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, з ухваленням нового рішення (п.4 ст.309 ЦПК України).

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 1 серпня 2014року відповідач ОСОБА_4 переганяв домашню тварину(теля) через провулок Транспортний в с.Маловодяне Долинського району, втратив над нею контроль, внаслідок чого тварина вирвалася та вискочила на проїзну частину дороги, де сталося зіткнення з автомобілем позивача унаслідок чого автомобіль було пошкоджено. Встановлено, що автомобілем позивач керував на відповідній правовій підставі(а.с.5-9).

Викладені обставини підтверджуються Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2014 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема встановлено: ОСОБА_4 при перегоні тварини не прийняв необхідних заходів для безпеки дорожнього руху, хоча міг та повинен був передбачити можливість настання небезпечних наслідків своєї бездіяльності у вигляді можливості зіткнення тварини з іншими учасниками дорожнього руху та можливість пошкодження транспортних засобів(а.с.27-28).

Також факт пошкодження автомобіля позивача за наведених обставин підтверджується наявними у справі протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями сторін, свідка ОСОБА_7, протоколом огляду транспортного засобу із зазначенням переліку пошкоджень внаслідок зіткнення з твариною(а.с.11-16).

Таким чином, обставини, за яких завдана шкода майну позивача, є встановленими, не оспорюються відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання , використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що домашня тварина(теля) не є джерелом підвищеної небезпеки, тому не підлягає задоволенню позов про відшкодування шкоди, заявлений з підстав ст. 1187ЦК України, як шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду у тій частині, що у розумінні ст.1187ЦК України не можна вважати джерелом підвищеної небезпеки домашніх(свійських) тварин за участю яких був пошкоджений транспортний засіб.

Однак, посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні предявленого позову.

Згідно з ч.1 ст.214 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення, має визначити які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. При вирішенні справи суд враховує підставу(обґрунтування) та зміст позовних вимог(ст..119 ЦПК).

Суд не дотримався зазначених вимог і ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

Відповідно до встановлених обставин, цивільна-правова відповідальність за завдану шкоду настає за правилами ст.1166 ЦК України.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо не доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Отже, підставою для покладення відповідальності на відповідача за завдання шкоди є протиправне діяння, завдання шкоди, причинний звязок між ними, а також вина заподіювача шкоди.

Тягар доказування невинуватості покладається на відповідача.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст..61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(ст..60 ЦПК України).

На правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється дія Закону України „Про захист тварин від жорстокого поводження, яким передбачені правила утримання домашніх тварин та поводження з ними, а також й наслідки недотримання визначених законом правил.

Згідно ст.9 Закону України „ Про захист тварин від жорстокого поводження, особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою.

Частиною 4 ст.12 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Виходячи з доведеності обставин, за яких був пошкоджений автомобіль позивача, відшкодування шкоди має бути покладено на відповідача.

На обґрунтування розміру матеріальної шкоди, позивач надав висновок спеціаліста відділу ІТЄД НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградської області № 10 від 26.08.2014року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля VW PASSAT, д/н EJM832 може складати 56 034 ,64 грн.(а.с.17-24).

Колегія суддів вважає, що висновок не є належним доказом у справі, оскільки інформація щодо розміру відновлювального ремонту автомобіля є припущенням. Доказів на підтвердження понесених затрат на відновлювальний ремонт автомобіля стороною позивача не надано.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України апеляційним судом розяснено право призначення експертизи для зясування розміру завданої матеріальної шкоди, сторони не скористались належним їм правом, клопотання про призначення експертизи ними не заявлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає недоведеним розмір матеріальної шкоди і з цих підстав вимоги щодо відшкодування не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо заподіяння та відшкодування моральної шкоди, колегія суддів приймає до уваги те, що внаслідок неправомірних дій відповідача був пошкоджений автомобіль, яким керував позивач, що потягло зайві витрати з його бюджету на ремонт, незручності у пересуванні та зміну запланованих справ. За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним заподіяння моральної шкоди позивачу. Виходячи з засад розумності і справедливості, у відшкодування моральної шкоди з відповідача підлягає стягненню 2000грн.

На підставі викладеного, керуючись ст..303, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314,ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ЕА 179930 виданого Долинським РВ УМВС України в Кіровоградській області 14.10.1996 році на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1 у відшкодування моральної шкоди 2000грн.

У задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: