Справа № 219/7525/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2016

16 лютого 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Полтавець Н.З., при секретареві Дубаніній О.В., за участі позивача-відповідача ОСОБА_1, відповідача-позивача ОСОБА_2, представника відповідача-позивача ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 47 в будинку № 5 по вулиці Первомайська с.Парасковіївка Артемівського району Донецької області. В своїй заяві він посилається на те, що йому на праві власності належить ? квартири на підставі договору міни квартири від 04.06.1997 року, яка розташована за вищевказаною адресою. Ще по ? квартири на підставі договору міни квартири від 04.06.1997 року належить його дітям: ОСОБА_4 та ОСОБА_5. З 12.07.2006 року у квартирі значиться зареєстрованою відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є його колишньою дружиною. Однак з 23.03.2015 року відповідачка ОСОБА_2 у квартирі не проживає. Зазначений факт підтверджується довідкою, виданою Парасковіївською сільською радою від 14.08.2015 року. Відповідачка власницею цієї квартири ніколи не була. Всі обовязки по сплаті комунальних послуг покладені на нього. На його звернення до відповідачки щодо сплати вартості комунальних послуг, або добровільного зняття з реєстрації, відповідачка не реагує. У звязку з цим, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 звернулась до суду зі зустрічним позовом про вселення за місцем реєстрації за адресою Артемівський район, с. Парасковіївка, вул. Первомайська, б. 5 кв.47, яка належить частково позивачу та третім особам. За даною адресою вона зареєстрована як член сім»ї відповідача ще до укладення з ним шлюбу, 12.07.2006 року і весь час проживала за вказаною адресою разом з відповідачем та їх неповнолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після припинення шлюбу, а саме з 13.08.2015 року, відносини між ними ускладнилися, відповідач створює нестерпні умови для її та сина проживання, вигнав їх з квартири, забрав ключі, погрожує фізичною розправою. Вона вимушена проживати за іншою адресою. Вважає, що відповідач безпідставно позбавив її та сина права користуванням житловим приміщенням, в зв»язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягав та просив їх задовольнити у повному обсязі, позов відповідачки не визнав та пояснив, що відносини між ними погіршились, у березні 2015 р. ОСОБА_2 сама зібрала речи та пішла з сином з квартири, заперечує її вселенню, оскільки між ними погані стосунки, ОСОБА_2 вживає алкогольні напої, нищить майно.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що ОСОБА_1 створив нестерпні умови проживання у квартирі, у зв»язку з чим вона вимушена була з сином зібрати речи та залишити квартиру. Оскільки іншого житла в неї не має, вона зареєстрована в даній квартирі, просить суд задовольнити позов та вселити її в квартиру.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов щодо втрати користування житловим приміщення не визнала та просить суд задовольнити позов про вселення ОСОБА_2 в квартиру.

Третя особа ОСОБА_5 підтримав позов щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою 47 буд. 5 по вул. Первомайській с. Парасковіївка та проти її вселення.

Третя особа ОСОБА_4 також підтримала позов щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою 47 буд. 5 по вул. Первомайській с. Парасковіївка та проти її вселення, пояснила, що в її присутності ОСОБА_2 зібрала речи, залишила ключі та покинула квартиру.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона знає сторони давно. На протязі 6 років ОСОБА_1 вживає спиртні напої, бив ОСОБА_2, виганяв з дому. Вона не раз збирала речі та йшла з квартири, потім поверталася. В теперішній час вона знімає житло.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Власником ? частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 20.10.2004 р., (а.с.3), співвласники по ? частки квартири є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно до договору міни від 4.06.1995 року, (а.с. 8). Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 13.08.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідок, виданих Парасковіївською сільською радою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_4 як члени сім»ї ОСОБА_1, але з 23.03.2015 року за даною адресою не проживають, (а.с.15, 16). З яких причин вони не проживають за вказаною адресою в довідці не вказано.

Судом встановлена наявність неприязнених стосунків між сторонами, як вбачається з їх поведінки у судовому засіданні, а також підтверджується показами свідка ОСОБА_7 та про що не заперечують сторони.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму ВСУ в п.9 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України»(зі змінами та доповненнями), суд при вирішенні спорів про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, які проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України.

Одночасно суд зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 в спірному житловому приміщенні з 23.03.2015 року не проживає з поважної причини, бо відповідач створив умови, через які вона не має можливості користуватися спірною квартирою. Іншого житла вона не має, що підтверджується довідкою КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації».

За таких обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 особою, яка втратила права користуванням житловим приміщенням, не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки відповідач ОСОБА_2 не користується цим житлом з 23.03.2015 р., тобто на момент звернення до суду не минув один рік з дня, коли ОСОБА_2 не стала проживати в квартирі без поважних причин, крім того, позивачем ОСОБА_1 не доведений факт не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі без поважних причини, а позовні вимоги ОСОБА_2 про вселення її в спірну квартиру підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв»язку з чим з позивача-відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь ОСОБА_2 у розмірі 487 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору, (а.с.45).

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони. Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Позивач просить стягнути з відповідача за надання правової допомоги 2000 грн., з них 200 грн. за складення позовної заяви, 1700 грн за участь у судовому засіданні. Суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсягу, оскільки представник відповідача-позивача надавала правову допомогу у чотирьох судових засіданнях.

Керуючись ст. ст. 84, 88, 107, 208, 215, ЦПК України, ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 64 ч.2, 156 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 разом з неповнолітнім сином, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем реєстрації за адресою Артемівський район, с. Парасковіївка, вул. Первомайська, б. 5 кв.47.

Встановити дату складання повного тексту рішення 19 лютого 2016 р.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 2000 /дві тисячі/ грн.., а також судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім ) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області в 10-денний строк з дня його проголошення, а особами, які були відсутні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя Н.З.Полтавець