Справа №591/796/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/361/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3

про визнання права власності на 1/2 частину квартири,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 грудня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 28,8 кв. м.

Вирішено питання судових витрат.

Представник відповідача з рішенням не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що вирішуючи спір, суд керувався нормами СК України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, однак спірні правовідносини виникли у 2000 році.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не зявилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 11 грудня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 січня 2013 року було розірвано (а. с. 7, 9).

За час шлюбу, а саме, 28 грудня 2000 року, подружжя придбало за спільні кошти квартиру АДРЕСА_2. Договір купівлі - продажу цієї квартири оформлений на ОСОБА_3 (а. с. 10). Вказаний договір ніким не оспорений і в передбаченому законом порядку недійсним не визнаний.

Відповідно до ст. 22 КпШС, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно зі ст.28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що спірне майно подружжям придбане за час шлюбу, за їх спільні кошти, а тому є їх спільною сумісною власністю. Так як кожен з подружжя має рівні права на спірне майно, частка позивачки в ньому становить ?.

Висновок суду першої інстанції, в частині недоведення відповідачем факту придбання квартири за рахунок коштів його матері, належними доказами не спростований.

Суд першої інстанції вірно зясував спірні правовідносини, встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212 ЦПК України, дослідив усі наявні у справі докази, дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному й безпосередньому їх дослідженні та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Застосування судом першої інстанції при вирішенні спору норм діючого з 01 січня 2004 року Сімейного Кодексу України не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки вимоги ст. 60, 70 СК України кореспондуються зі ст. 22, 28 КпШС. Тому в силу ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 309 ЦПК України колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування правильного по суті і справедливого рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 грудня 2015 року, в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: