Справа № 203/1505/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Кіровського районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: представника заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Кіровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась заявник із вищевказаною заявою, в якій просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті її батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року на тимчасово окупованій території України - АР Крим, вказавши, що це необхідно для здійснення реєстрації смерті її батька в органах РАЦС України із видачею свідоцтва про смерть, а вже на підставі останнього для реалізації заявником своїх спадкових прав шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька. Здійснити реєстрацію смерті батька в позасудовому порядку заявнику не вдалося, оскільки її батько помер на тимчасово окупованій території України, а відтак видані органами, медичними закладами АР Крим документи, зокрема свідоцтво про смерть батька заявника та медичні довідки, не є чинними, не створюють правових наслідків, а тому не приймаються органами РАЦС та нотаріусами України.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви своєї довірительки підтримав, наполягав на задоволенні заяви з викладених вище підстав, пославшись також на подання ним достатніх доказів, з яких суд може достеменно встановити заявлений юридичний факт.

Заінтересована особа свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, натомість надіслала до суду заяви про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.44, 47). В зв'язку із чим суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за фактичної явки учасників розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали цивільної справи окремого провадження, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що заявник, яка є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України, є рідною дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Ніколаївка Тюльганського району Оренбурзької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою Автономна АДРЕСА_1 (а.с.7-9, 11-15, 17-19, 27, 52-57, 60).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер за місцем свого постійного проживання за адресою Автономна АДРЕСА_1, причина смерті - перелом тім'яної і скроневої кісток зліва, забій головного мозку тяжкого ступеня, внутрішньочерепна гематома, субарахноїдальний крововилив. В зв'язку із даною обставиною відкрилась спадщина на нерухоме майно та кошти на рахунках в банках померлого, спадкоємцем якого за заповітом є заявник. (а.с.14-16, 20, 23, 24, 28, 57-59, 61).

12 та 16 лютого 2016 року заявник зверталась із письмовими заявами до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого батька та задля подальшого отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом. На підставі такої заяви державним нотаріусом була заведена відповідна спадкова справа на ім'я померлого ОСОБА_3 Однак отримати свідоцтва про право на спадщину заявнику не вдалось через те, що додані нею до відповідної заяви документи, як то копія свідоцтва про смерть та копії медичної документації, які мали б засвідчувати місце, дату, причину та факт смерті спадкодавця, видані органами та медичними закладами тимчасово окупованої території України - АР Крим, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. (а.с.21, 22, 49-66)

За викладених обставин з метою отримання свідоцтва про смерть батька в органах РАЦС України заявник 29 березня 2016 року звернулась із заявою про державну реєстрацію смерті та видачу свідоцтва про смерть до Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. У відповідь на таку заяву заявник отримала письмову відмову від 30 березня 2016 року у проведенні державної реєстрації смерті з тих підстав, що подане заявником медичне свідоцтво про смерть, видане Євпаторійським відділенням державного бюджетного закладу охорони здоров'я Республіки Крим, тобто органом тимчасово окупованої території України, на якій державні органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, відтак таке свідоцтво не є чинним. (а.с.25, 26)

Необхідність встановлення факту, що має юридичне значення (факту смерті спадкодавця заявника), як вказувалось вище, зумовлена бажанням заявниці реалізувати свої спадкові права.

Правовідносини з приводу встановлення факту, що має юридичне значення, - факту смерті особи на тимчасово окупованій території України врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, ЦПК України, Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (далі - Правила).

Так, згідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.234 ч.2 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Нормою ст.256 ЦПК України закріплено перелік таких юридичних фактів, що підлягають встановленню в порядку окремого провадження, де серед іншого зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

За змістом ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Тимчасово окупованою територією визнається є територія АР Крим.

Нормою ст.11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України. Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території.

Положеннями ст.11-1 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За змістом п.1.1-1.3 Глави 10 Розділу ІІ Порядку при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус зокрема з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини тощо. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану.

За змістом п.4.12, 4.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини тощо. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

За змістом ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Глави 5 Розділу ІІІ Правил державна реєстрація смерті в позасудовому порядку проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. Даним документом є лікарське свідоцтво про смерть.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану зокрема на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення. Правова позиція суду та прийняте на її підставі рішення гуртуються на тому, що згідно норм Конституції України та наведених положень законів забезпечення можливості реалізації та захист прав, свобод та інтереси громадян є одним із головних обов'язків держави, виконання якого не може бути вибірковим. Отже, держава повинна захищати та сприяти реалізації законних прав, свобод та інтересів своїх громадян, в тому числі права на спадкування громадянина, реалізація якого залежить від можливості прийняття до уваги фактичних даних, викладених в документах, складених та виданих органами на тимчасово окупованій території України. Стосовно даної цивільної справи, то правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для реалізації, є право заявника, як громадянки України, на спадкування після смерті свого батька, яке заявник не може реалізувати з об'єктивних причин - неможливості прийняття у відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» нотаріусами України та органами РАЦС України документів, якими посвідчується факт, дата та причина смерті спадкодавця. Разом із тим, керуючись декларованим в Конституції України обов'язком держави із захисту прав, свобод та інтересів своїх громадян, враховуючи, що викладені в наданих стороною заявника документах, виданих на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не діють, фактичні дані не суперечать і повністю узгоджуються із іншими доказами у справі (зокрема, фототаблицею місця поховання батьків заявниці тощо), суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи і досліджені судом докази в свій сукупності дозволяють суду в повній мірі переконатись в дійсності заявленого для встановлення юридичного факту, а саме смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька заявника ОСОБА_3 за місцем постійного проживання за адресою Автономна АДРЕСА_1, причина смерті - перелом тім'яної і скроневої кісток зліва, забій головного мозку тяжкого ступеня, внутрішньочерепна гематома, субарахноїдальний крововилив.

На підставі викладеного, керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.1, 3, 9, 11, 11-1, 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.1297 ЦК України, п.1.1-1.3, 4.12, 4.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, Главою 5 Розділу ІІІ Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 215, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Ніколаївка Тюльганського району Оренбурзької області) за місцем постійного проживання за адресою Автономна АДРЕСА_1, причина смерті - перелом тім'яної і скроневої кісток зліва, забій головного мозку тяжкого ступеня, внутрішньочерепна гематома, субарахноїдальний крововилив.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур