АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Шкірай М.І.
№22-ц/796/2391/2016 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого Кравець В.А.,

суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна про визнання договору удаваним правочином та переведення прав,

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2015 рокупозивач ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати договір дарування 1/2 частки житлового будинку, укладеного 16 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 5772, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М., відповідно до якого ОСОБА_3 передав безоплатно у власність (подарував), а ОСОБА_4 прийняла у власність дарунок: належну йому на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд під АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га, код ділянки НОМЕР_1 удаваним правочином, застосувати до договору дарування правила договору купівлі-продажу та перевести на ОСОБА_1 права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу.

15.10.2015 року представник позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд під АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 та направити ухвалу суду для виконання Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Мотивувала заяву тим, що відповідач ОСОБА_4 може відчужити належну їй частину будинку з надвірними будівлями на користь інших осіб, що ускладнить виконання рішення суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову про задоволення заяви, посилаючись на невідповідність ухвали нормам процесуального права.

Вказує на те, що обсяг позовних вимог цілком співмірний з вартістю нерухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт, оскільки спір виник саме з приводу даної 1/2 частки житлового будинку.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з її недоведеності та необґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Все це повинно бути мотивовано, а не шаблонний перепис диспозиції норми права. Тому не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК.

З матеріалів справи убачається, що предметом спору є 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд під АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 вчиняє дії щодо відчуження спірної 1/2 частини будинку.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності необхідності забезпечення позову в обраний спосіб, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, позивач ОСОБА_1 не була власником спірної частини будинку та не є стороною правочину, а тому зява не може бути бути задоволена також і з цих підстав.

Таким чином, посилання апелянта на порушення норм процесуального права при розгляді заяви - є безпідставні.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді