АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

06 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Приватного акціонерного товариства

«ОСОБА_2, ІНК»,

на судовий наказ Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року по справі за заявою ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати», -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив видати судовий наказ про стягнення з ПрАТ «ОСОБА_2 ІНКОРПОРЕЙТЕД» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за у розмірі 5 064,05 грн.

26 листопада 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська видав судовий наказ про стягнення з ПрАТ «ОСОБА_2, ІНК» на користь ОСОБА_3 нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати в розмірі 5 064,05 грн.

11 грудня 2015 року ПрАТ «ОСОБА_2, ІНК» подали до суду першої інстанції заяву, в якій просили скасувати судовий наказ Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року про стягнення на користь ОСОБА_3 нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року у задоволенні заяви ПрАТ «ОСОБА_2, ІНК» про скасування даного судового наказу було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ОСОБА_2, ІНК», посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права при ухваленні судового наказу, неповне зясування судом обставин у справі, ставить питання про скасування судового наказу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового наказу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а судовий наказ скасувати з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на судовий наказ апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування судового наказу та розяснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви боржника про скасування судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що доводи боржника зводяться до переоцінки доказів та на спростування стягнутої судовим наказом суми, жодного доказу надано не було, зокрема відомостей про повний розрахунок з заявником, посилаючись на дані обставини суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстав для скасування судового наказу немає.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Перелік вимог, визначених ч.1 ст.96 ЦПК, які можуть розглядатися в порядку наказного провадження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся із вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, що передбачено п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України.

Як розяснено в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" (далі Постанова) наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 ЦК України. Разом із тим, лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Також, у п.12 Постанови зазначено, що до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, на підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В матеріалах справ відсутні належним чином оформлені документи, які підтверджують наявність нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

На момент видання оскаржуваного наказу до суду не було надано довідки ПрАТ "ОСОБА_2, ІНК" щодо нарахованої та невиплаченої заробітної плати ОСОБА_3

Також, слід звернути увагу, що в порядку наказного провадження розглядаються справи на підставі безспірних вимог та доказів, поданих заявником, а в даному випадку, враховуючи незгоду ПрАТ "ОСОБА_2, ІНК" з виданим 26 листопада 2015 року судовим наказом та наявність заяви про скасування судового наказу, можна стверджувати про наявність спору.

Згідно ч.1 ст.309-1 ЦПК України судовий наказ підлягає скасуванню в апеляційному порядку, якщо апеляційний суд встановить відсутність між стягувачем та боржником спірних правовідносин, на основі яких була заявлена вимога, передбачена ч.1 ст. 96 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судовий наказ постановлений без дотриманням вимог процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судовий наказ скасуванню.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК» задовольнити частково.

Судовий наказ від 26 листопада 2015 року, виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за заявою ОСОБА_3 про стягнення з приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК» заборгованості по заробітній платі в сумі 5 064,05 грн. та судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп. скасувати.

Розяснити ОСОБА_3 його право на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_5