Провадження № 22-ц/773/940/16 Категорія: 27 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

секретар Шугалова О.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про визнання договорів недійсними за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2016 року

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд із даним позовом покликаючись на те, що 13 січня 2012 року між ним та ТзОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав кредит на придбання автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» у розмірі 237 761.02 грн., строком на 60 місяців з процентною ставкою 9, 90%.

Зазначав, що відповідно до графіку усі платежі вказані у доларах США. Згідно з п. 1.3.1 Загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у рахунок повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору та сплачуються у рахунок повернення кредиту та додаткового кредиту до встановлених товариством рахунків у гривні. При цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку вказаного у кредитному договорі, до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту та використовується обмінний курс дійсний на робочий день, що передував дню розрахунку.

Позивач указував, що умови даного кредитного договору та пункти 1.3.,1.3.1,1.3.2 Загальних умов кредитування, графік погашення кредиту на основі обмінного курсу валюти є незаконними.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 на підставі положень ЦК України, статтей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» просив визнати кредитний договір від 13.01.2012 року недійсним а також договір добровільного страхування наземного транспортного засобу від 13.01.2012 року, договір застави транспортного засобу від 27.01.2012 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 13 січня 2012 року між ОСОБА_3 та ТзОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав кредит на придбання автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» у розмірі 237 761.02 грн., строком на 60 місяців з процентною ставкою 9, 90% Одночасно із визначення суми кредиту в гривні визначено й грошовий еквівалент у доларах США в сумі 29539.20 дол. США /а.с.6/.

Додатком до кредитного договору визначено графік погашення кредиту, у якому указана сума платежу у гривнях та еквівалент у доларах США, яку ОСОБА_3 повинен щомісячно сплачувати /а.с.7-9/.

Погоджено сторонами й Загальні умови кредитування /а.с.10-17/.

13.01.2012 року укладений договір добровільного страхування майна(автомобіля), а 27.01.2012 року укладено договір застави цього ж транспортного засобу.

Кредит виданий позивачу на придбання автомобіля, отже, згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є споживчим.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Разом з тим вищевказана норма закону не містить заборони на визначення грошового зобовязання у гривні із зазначенням еквіваленту суми зобовязання в іноземній валюті.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. У разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Як убачається із Графіку погашення кредиту №50002928, позичальнику було надано повну та вичерпну інформацію щодо кількості кредитних періодів; дат та сум платежів; залишку заборгованості; вартості послуг, повязаних з одержанням кредиту та укладенням Кредитного договору; орієнтовної сукупної вартості кредиту з урахуванням відсоткової ставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що згідно з п. 1.1. Загальних умов кредитування ТзОВ «Порше мобіліті» зобовязалося надати позивачу кредит у сумі, визначеній у договорі, у національній валюті України та сторонами у ньому встановлено відповідний еквівалент суми кредиту у доларах США. У п. 1.3. вказаних умов зазначено, що сторони погоджуються, що кошти на повернення кредиту та додаткового кредиту позивачем відображають вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання банком коштів на основі діючого обмінногокурсу валюти. Крім того, п.1.3.1. вищевказаних умов встановлено, що позивач має сплачувати платежі на повернення кредиту відповідно виставлених банком рахунків у гривні, розмір платежів розраховується шляхом застосування доеквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту та враховується як коригування суми процентів, які підлягають сплаті.

Таким чином, зазначеними положеннями кредитного договору підтверджується надання кредиту позивачу у національній валюті України, що станом на день укладення кредитного договору становило певний еквівалент грошових коштів в іноземній валюті та коригування суми процентів здійснюється в інтересах обох сторін, отже відповідає принципам справедливості та добросовісності. Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення позову на підставі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв»язку з несправедливими умовами договору, у зв»язку з відсутністю обставин, які можуть слугувати підставою кваліфікації визначених сторонами умов як несправедливі.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За правилами ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов"язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконано у гривнях, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини 1, 2 ст. 533 ЦК України).

За змістом ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України № 6-79цс14 у справі від 02.07.2014 року, згідно з ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом, а у разі визначення грошового еквіваленту у іноземній валюті, сплата за з таким зобов"язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом.

Вимог цих норм законів при укладенні оспорених договорів дотримано.

Пунктом 9.5 Загальних умов кредитування, які є невід»ємною частиною кредитного договору передбачено, підпис позичальника (позивач у справі) підтверджує, що відповідач належним чином ознайомив його з інформацією, передбаченою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів),затверджених компанією.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки при укладенні кредитного договору, договору страхування та застави транспортного засобу було додержано усіх вимог, необхідних для чинності цих правочинів. Істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов»язань за кредитним договором унаслідок підвищення курсу іноземної валюти та ріст суми боргу, яку необхідно сплачувати, не є підставою для скасування оспорюваних умов договорів. За таких обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спецалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді