Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

при секретарях Худякова Н.А., Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому за збільшеними позовними вимогами просить скасувати наказ відповідача від 02.06.2016 року № 112/ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», наказ № 178/ос від 05.08.2016 року «Про внесення змін до наказу від 02.06.2016 року № 112/ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», поновити його на роботі на посаді радника голови Правління ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» з 02.06.2016 року, зобов'язати відповідача внести запис у трудову книжку про недійсність запису про звільнення з 02.06.2016 року на підставі наказу від 02.06.2016 року № 112/ос та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 63 340,65 грн.

Вимоги мотивує тим, що він працював радником голови Правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» згідно з наказом № 229/ос від 12.08.2014 року. Наказом Міністерства інфраструктури України № 126 від 07.04.2015 р. його призначено членом Правління та згідно з наказом № 306 від 15.09.2015 року Уповноваженим товариства з питань запобігання та виявлення корупції, а наказом № 315 від 17.09.2015 р. затверджено антикорупційну програму відповідача.

Наказом № 112/ос від 02.06.2016 р. він був звільнений з посади радника голови правління за прогул без поважних причин 30 та 31 травня 2016 року за відсутність на роботі по 6 годин протягом цих днів на підставі пункту 4 частини 1 ст. 40 КЗпП України. З наказом був ознайомлений та отримав копію лише 22.06.2016 р., при цьому йому було відмовлено у ознайомленні з документами, на підставі яких видано наказ.

Звільнення вважає незаконним, оскільки 30 травня він весь робочий день перебував на робочому місці. Його робоче місце відповідно до Положення про Уповноваженого товариства з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженого 30.09.2015 р., є не тільки його кабінет. У цей же день після обіду він надав начальнику управління по роботі з персоналом ОСОБА_2 оригінал листка непрацездатності за період з 19.05.2016 р. по 27.05.2016 р., про що він зробив запис з датою на його копії. За словами ОСОБА_2 керівник робив висновки про його відсутність в управлінні не побачивши на звичному місці його авто, яке 30.05.2016 р. знаходилось на ремонті. Його ніхто не розшукував навіть за номером корпоративного мобільного телефону.

31 травня 2016 р. він був запрошений як уповноважений товариства з питань запобігання та виявлення корупції на конфіденційну розмову на 8-00 годин ранку в Міністерство інфраструктури України до заступника міністра ОСОБА_3 Про факт зустрічі в міністерстві в.о. голови правління товариства ОСОБА_4 після обіду ним був проінформований особисто.

Подібний привід для звільнення радника голови правління, уповноваженого товариства з питань запобігання та виявлення корупції статус, права та обов'язки якого регламентуються законом України «Про запобігання корупції» та Положенням про уповноваженого товариства взагалі неправомірний.

Через незаконне звільнення нове керівництво товариства на чолі з в.о. голови правління ОСОБА_4 намагається позбутися його як принципового та активного члена правління, заступника голови правління, уповноваженого товариства, що протидіє проведенню через правління товариства сумнівних договорів, намагається всупереч їх бажанням створити систему боротьби з корупцією на державному підприємстві.

Крім цього позивач зазначає, що він не був попереджений про звільнення, його звільнення не було погоджене з Міністерством інфраструктури України, яке затверджувало його членом правління товариства, заступником голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», та з Національним агентством з питань запобігання корупції, що є прямою вимогою Закону України «Про запобігання корупції», а також з профспілковою організацією.

З 02.06.2016 року по 23.06.2016 р. він знаходився на лікарняному, відчувши суттєві нервові стресові впливи на стан здоров'я у зв'язку з незаконними діями, свавіллям з боку нового керівництва товариства по відношенню до нього.

У зв'язку з незаконним звільненням з роботи просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.06.2016 року по 13.12.2016 року у розмірі 63 340,65 грн.

Через незаконне звільнення йому була спричинена моральна шкода, оскільки ним були втрачені нормальні життєві зв'язки, почалися постійні сварки з дружиною з цієї причини, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої йому моральної шкоди оцінює в сумі 200 000 грн., яку просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач та представника позивача ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги та викладені у заяві обставини.

Позивач додатково пояснив, що 01 червня 2016 року він був на роботі, готував довідку за дорученням ОСОБА_3, 02.06.2016 року захворів, про звільнення дізнався лише 06.06.2016 року коли перебував на лікарняному, отримавши рекомендованого листа датованого 02.06.2016 року. Прийшовши на роботу 22.06.2016 року його не пропустили через прохідну, працівник по роботі з персоналом на прохідній надала йому копію наказу про звільнення, інших матеріалів стосовно звільнення не надали, надати пояснення відсутності на роботі йому не пропонували.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на безпідставність вимог, законність звільнення позивача та дотримання при цьому вимог чинного трудового законодавства.

Допитаний судом свідок ОСОБА_7 засвідчив, що працює головою об'єднаного профкому ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», знає позивача по роботі з 2014 року, працював ОСОБА_1 радником голови правління товариства, осінню 2015 року призначили позивача уповноваженим по боротьбі з корупцією по підприємству, про що повідомили на нараді. 30.05.2016 року о 10 год. ранку по внутрішньому телефону до нього зателефонував позивач, після чого ОСОБА_1 зайшов до них в кабінет на 1 поверх та написав заяву на відпустку на базу відпочинку, тоді розмовляли хвилин 15-20, ОСОБА_1 мав донести ще код та паспорт, документи позивач приніс біля 12 год. дня. Того ж дня о 14 год. він ще бачив ОСОБА_1 в коридорі. 31 травня 2016 р. він зустрічався з позивачем після обіду о 14 год. на роботі в коридорі, а в другій половні під кінець робочого дня ОСОБА_1 спілкувався з ним по внутрішньому телефону, говорив, що на нього «тисне» керівництво. Між позивачем та керівниками товариства були напружені відносини, оскільки ОСОБА_1 висував до членів правління зауваження, заперечення та мав претензії, оскільки договори надавались в день голосування при прийнятті рішень щодо них, а не завчасно за три дні для можливості ознайомлення з їх змістом, через що ОСОБА_1 участі в голосуванні не приймав, або утримувався. По обіді 31.05.2016 року після 14 год., проходячи біля приймальні, він чув гучну розмову керівника ОСОБА_4 з позивачем.

Свідок ОСОБА_2 засвідчив, що на час звільнення позивача він працював начальником управління по роботі з персоналом товариства. Акти 30 та 31.05.2016 року про відсутність на роботі позивача він підписував. 30.05.2016 року о 8 год. 30 хв. йому зателефонував в.о. голови правління ОСОБА_4 та сказав, що позивач відсутній на роботі, доручив йому проконтролювати. У першій половині дня він смикав ручку у кабінеті ОСОБА_1, тоді двері були закриті, поглядав періодично. Зранку у телефонній розмові позивач йому повідомив, що він проводить консультації в НАБУ чи в агентстві, як уповноважена особа по запобіганню корупції на підприємстві. 31.05.2016 року йому знову зателефонував ОСОБА_4 та сказав, що позивача не має, наказав проконтролювати та скласти акт. Він зателефонував позивачу, той сказав, що знаходиться в Міністерстві інфраструктури, на роботі ОСОБА_1 побачив у другій половині дня. 30 травня 2016 року він весь день позивача на роботі не бачив. На листку непрацездатності позивача проставлений його підпис, тому напевно лікарняний лист ОСОБА_1 здавав на початку робочого дня 30 травня 2016 року. Коли він складав акти не пам'ятає, міг їх складати після того, як йому голова правління повідомив про відсутність позивача на роботі. Він не виключає, що позивач міг виходити з кабінету коли він перевіряв і при цьому двері були закриті.

В день звільнення позивача він повідомляв голову правління товариства про те, що ОСОБА_1 перебуває на лікарняному. Відносно позивача були переслідування, направляли останнього в зону АТО, в Миронівську філію, що було наслідком принципових позицій ОСОБА_1 стосовно питань запобігання корупції на підприємстві, проведення прозорих тендерних закупівель, позивач вказував на зацікавленість окремих посадових осіб при проведенні тендерів на укладення договорів, на ім'я голови правління писав доповідні записки. 02.06.2016 року позивач у другій половині дня його повідомив, що він іде на лікарняний.

Свідок ОСОБА_8 засвідчив, що він був Міністром транспорту і зв'язку, на даний час займається громадською і політичною діяльністю на громадських засадах; позивача знає багато років, як порядну людину і відповідального працівника. В кінці травня 2016 року до нього звернувся ОСОБА_1 з проблематикою щодо реалізації антикорупційної діяльності у чому чинили спротив керівники підприємства. Він (свідок) зателефонував Міністру інфраструктури України ОСОБА_9 з проханням зустрітися з ОСОБА_1 зі службових питань, тоді ж ОСОБА_9 повідомив, що доручить проведення такої зустрічі своєму заступнику ОСОБА_3, що знаходиться у сфері його відання. Останній зателефонував йому, при цьому за його проханням було погоджено проведення зустрічі ОСОБА_3 з ОСОБА_1 31.05.2016 року о 7.45 год. він приїхав до Міністерства інфраструктури, де вже був ОСОБА_1 в приймальні заступника міністра. Спочатку у кабінеті ОСОБА_3, куди він зайшов десь о 8.50 год., відбулася розмова з ним (свідком), яка тривала хвилин 50-60, після чого заст. міністра його провів та запросив до себе ОСОБА_1, він позивача чекати не став та поїхав. Через день ОСОБА_1 повідомив йому, що заступник міністра пообіцяв, що буде розбиратися із ситуацією на підприємстві.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом від 12.08.2014 року № 229/ос ОСОБА_1 було призначено на посаду радника голови правління Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (надалі по тексту - ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», товариство).

Відповідно п. п. 1.1, 1.2 Посадової інструкції радника голови правління ОСОБА_1, радник голови правління призначається на посаду та звільняється з неї наказом голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» і безпосередньо підпорядкований йому. У своїй діяльності радник голови правління керується чинним законодавством України, наказами і розпорядженнями голови правління Товариства, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, Правилами і нормами з охорони праці та цією посадовою інструкцією (а.с. 7-9).

Наказом Міністерства інфраструктури України № 126 від 07.04.2015 р. ОСОБА_1 призначено членом Правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» (а.с. 10).

Наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 15.09.2015 року № 306 ОСОБА_1 призначено уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції у діяльності товариства (а.с. 12).

Наказом від 17.09.2015 року № 315 було затверджено Антикорупційну програму ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» та призначено ОСОБА_1, уповноваженого з питань запобігання та виявлення корупції у діяльності товариства відповідальним за реалізацію антикорупційної програми ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» (а.с. 13).

Наказом в.о. голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 02.06.2016 р. № 112/ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, а саме прогул без поважних причин 30 та 31 травня 2016 року через відсутність на роботі по 6 годин протягом цих днів, було звільнено з роботи 02 червня 2016 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 14).

Як убачається з наказу, підставою його винесення було відсутність позивача на роботі без поважних причин 30.05.2016 року з 10.00 до 17.00 годин та 31.05.2016 року з 8.00 до 15.00 год.

Наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 05.08.2016 року № 178/ос було внесено зміни до вищевказаного наказу № 112/ос від 02.06.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» у зв'язку з наданням позивачем при розгляді даної справи листків непрацездатності від 02.06.2016 року та від 13.06.2016 року, відповідно якого змінена дата звільнення ОСОБА_1 02.06.2016 року на дату 23 червня 2016 року (а.с. 48).

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 зі змінами, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки).

Частиною 1 статті 43 КЗпП України визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Позивач являвся членом профспілкового комітету ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ».

Як убачається із відповіді об'єднаного профспілкового комітету ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 04.07.2016 року на звернення ОСОБА_1 від 30.06.2016 року, об'єднаний профспілковий комітет та первинна профспілкова організація ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» погодження на звільнення позивача не надвали (а.с. 25).

Відповідно ч. 3 ст. 43 КЗпП України, подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно винесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Про порушення вимог ст. 43 КЗпП України щодо неотримання попередньої згоди профспілкової організації також було вказано у складеному головним державним інспектором Головного управління держпраці у Київській області Акті перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 26-202/1142 ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» за період з 10.10.2016 р. по 12.10.2016 р. (а.с. 138-140).

У ході розгляду справи Дніпровський районний суд м. Києва ухвалою від 08.08.2016 року звернувся до Об'єднаного профспілкового комітету ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» для вирішення питання щодо надання згоди на розірвання трудового договору з членом профспілки ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України за порушення трудової дисципліни, а саме за прогул без поважних причин 30 та 31 травня 2016 року (а.с. 63, 64).

На виконання ухвали суду надано протокол № 1 засідання комісії первинної профспілкової організації ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 30.08.2016 року, відповідно якого надано згоду на звільнення позивача з ініціативи роботодавця відповідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 71, 72).

Разом з тим, з протоколу засідання комісії первинної профспілкової організації товариства убачається, що засідання проводилося без участі ОСОБА_1, при цьому позивач на засідання по розгляду питання стосовно його звільнення не запрошувався, чим було порушено вимоги ч. 3 ст. 43 КЗпП України.

Крім того, суд також враховує наступні обставини.

Нормами трудового законодавства України передбачено, що при розгляді спору про поновлення працівника на роботі суд зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення.

В своїх поясненнях позивач зазначає, що його посадові обов'язки не зобов'язують його постійно знаходитися на робочому місці, оскільки в коло його повноважень входять зустрічі із іншими посадовими особами різних державних органів, що пов'язані із його посадовими обов'язками, як уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції у діяльності товариства, крім того його звільнення не було погоджене з Міністерством інфраструктури України, яке затверджувало його членом правління та заступником голови правління товариства.

Заперечуючи на позов представник відповідача вказує на те, що статутні та внутрішні документи ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» не передбачають порядку і обов'язку отримувати попередню згоду вищого органу товариства на звільнення члена правління відповідача, який є співробітником товариства, призначення позивача на займану ним посаду та звільнення відбувається наказом голови правління товариства, що також визначено посадовою інструкцією; до позивача правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з роботи за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку товариства.

Відповідно п. 9.1.1 Статуту ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», посадовими особами органів управління товариства є фізичні особи - голова та члени наглядової ради, голова та члени виконавчого органу (правління), голова та члени ревізійної комісії, крім представників вищого органу товариства, Державної фінансової інспекції України та Державної податкової служби України (а.с. 15-24).

Згідно підпункту 9 п. 9.2.4 Статуту товариства, до виключної компетенції вищого органу товариства належить обрання голови та членів виконавчого органу (правління) та прийняття рішення про припинення їх повноважень.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано протокол № 1 засідання наглядової ради ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 29.08.2016 року у якому при розгляді дев'ятого питання порядку денного голова наглядової ради товариства зазначила, серед іншого, про те, що в.о. голови правління товариства ОСОБА_4 перевищив свої повноваження, звільнивши із займаної посади члена правління ОСОБА_10 без погодження з Мінінфраструктури, що є порушенням абзацу 4 п. 9.4.7 Статуту, яким визначено, що до компетенції правління належить призначення на посади та звільнення керівників філій, представництв, підрозділів, апарату управління товариства за погодженням з вищим органом товариства (а.с. 101-107).

У спростування вимог відповідач посилається на порушення позивачем пунктів 3.1.3 та 6.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», якими визначено, що працівники зобов'язані бути на робочому місці впродовж всієї зміни за винятком перерв на відпочинок та харчування, а також працівник зобов'язаний розписуватися при прибутті на роботу в книзі явки та в разі необхідності вибуття за межі підприємства в робочий час, в книзі місцевих відряджень робиться відповідний запис з зазначенням часу, місця та мети перебування, ким надано дозвіл (а.с. 193-198).

Проте ОСОБА_1 позмінно на підприємстві не працював, до того ж п. 2.3, 2.4 посадової інструкції позивача у його обов'язок покладено забезпечення глибокого вивчення стану справ з виїздом на місце на філіях з залученням до цієї роботи фахівців товариства, організацію та координацію роботи по розвитку і відновленню функціонування об'єктів соціальної сфери товариства.

Крім того, як зазначено вище, ОСОБА_1 являвся уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції у діяльності ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», тому відповідно до пп. 8 п. 7 Положення про Уповноваженого Товариства з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженого в.о. голови правління товариства 30.09.2015 року, позивач мав виконувати покладені на нього обов'язки щодо взаємодії з підрозділами з питань запобігання та виявлення корупції державних органів, органів місцевого самоврядування підприємств, установ та організацій, спеціально уповноваженими суб'єктами у сфері протидії корупції (а.с. 118, 119).

Відповідно п. 5 вищевказаного Положення, Уповноважений підзвітний голові правління товариства.

Пунктами 8, 13 Положення передбачено, що втручання у діяльність уповноваженого під час здійснення ним своїх повноважень, а також покладення на уповноваженого обов'язків, що не належать або виходять за межі його повноважень чи обмежують виконання покладених на нього завдань, забороняється. Голова правління товариства сприяє створенню умов для виконання на належному рівні уповноваженим покладених на нього завдань.

Посадовими особами ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» були складені акти від 30.05.2016 року та від 31.05.2016 року, а саме: у акті від 30 травня 2016 року зазначено про те, що позивач 30.05.2016 року був відсутній на роботі з 9 год. 55 хв. до закінчення робочого дня, тобто до 17.00 год., в телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що знаходиться а Національному антикорупційному бюро України де проводить консультації з приводу застосування антикорупційного законодавства (а.с. 53); у акті від 31 травня 2016 року зазначено, що ОСОБА_1 31.05.2016 року був відсутній на роботі з 8.00 год. до 15.00 год., в телефонній розмові позивач повідомив, що знаходиться в Міністерстві інфраструктури України де виконує доручення заступника міністра ОСОБА_3 проводить консультації з приводу застосування антикорупційного законодавства (а.с. 54).

Факт відсутності на роботі протягом вказаного часу, а також відсутності без поважних причин позивачем заперечується.

З урахуванням наданих позивачем доказів суд критично відноситься до вищевказаних актів, що слугували для прийняття спірних наказів, виходячи з наступного.

Так, як зазначено вище, допитаний судом свідок ОСОБА_7 суду засвідчив, що 30 травня 2016 року позивач був на роботі, з ним зранку спілкувався по внутрішньому телефону та зуcтрічався о 10 год., біля 12 год., о 14 год. Позивач 31.05.2016 року був на роботі о 14 год. та бачив його також під кінець дня.

Свідок ОСОБА_2, який підписував акти, пояснив, що він складав акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі за наказом в.о. голови правління підприємства, присутність на роботі позивача він перевіряв періодично, тому не виключаються обставини того, що на момент його перевірки ОСОБА_1 виходив з кабінету, а зранку позивач його повідомив по телефону, що на підприємстві не знаходиться.

До того ж свідок ОСОБА_2 підтвердив, що підпис про отримання листка непрацездатності від 19.05.2016 р. позивача на копії цього листка з датою 30.05.2016 року ставив він, що також свідчить про те, що ОСОБА_1 30 травня 2016 року був на роботі (а.с. 204).

Свідок ОСОБА_8 засвідчив, що 31.05.2016 року ОСОБА_1 близько 8.00 год. знаходився у Міністерстві інфраструктури та біля 9.00 год. був на прийомі у заступника міністра з робочих питань.

Позивач пояснив, що прибувши з міністерства на роботу про зуcтріч із заступником міністра ОСОБА_3 він доповів в.о. голови правління товариства о 14 год. При цьому свідок ОСОБА_7 також засвідчив факт розмови позивача з керівником товариства біля 14 год.

Зазначені докази спростовують вказаний у акті період часу відсутності позивача на роботі 31.05.2016 року, а також підтверджують перебування позивача на робочому місці 30.05.2016 року.

Знаходження позивача зранку 31.05.2016 року у Міністерстві інфраструктури на зуcтрічі із заступником міністра, що підтверджується свідком, суд вважає поважною причиною відсутності на роботі, оскільки позивач перебував у вищестоящому органі з виробничих питань за напрямком виконуваної ним роботи, так як товариство знаходиться у підпорядкуванні вказаного міністерства.

Крім того, з урахуванням, що позивач 30.05.2016 року був присутній на роботі, а 31.05.2016 року через знаходження у Міністерстві інфраструктури був відсутній у першій половині дня, відповідачем не було враховано ступінь тяжкості вини проступку та те, що відсутність ОСОБА_1 не потягла за собою заподіяння будь якої шкоди товариству, не враховано особу позивача, який раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за сумлінну і плідну працю неодноразово заохочувався грошовою винагородою - преміями (а.с. 116, 117), разом з тим при цьому не об'єктивно обрано та застосовано найсуворіше дисциплінарне стягнення у виді звільнення, що являється достатньою підставою для задоволення позову в частині скасування спірних наказів та поновлення позивача на роботі.

За заявленими вимогами позивач просить поновити його на роботі з 02.06.2016 року. При цьому враховуючи, що наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 05.08.2016 року № 178/ос «Про внесення змін до наказу від 02 червня 2016 року № 112/ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»» дата звільнення ОСОБА_1 02 червня 2016 року була змінена на дату 23 червня 2016 року, позивач підлягає поновленню на роботі саме з дня такого звільнення - з 23.06.2016 року. Згідно листків непрацездатності, ОСОБА_1 у період часу з 02.06.2016 року по 22.06.2016 року знаходився на амбулаторному лікуванні (а.с. 26).

Згідно ст. 235 КЗпП України, з ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.06.2016 року по 16.12.2016 року (за 124 робочі дні) у розмірі 58 179 грн. 56 коп., виходячи із середньоденної забортної плати в сумі 469 грн. 19 коп., відповідно норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 зі змінами (довідка - а.с. 137).

Позивачем заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02.06.2016 року за 135 робочих дні у розмірі 63 340,65 грн., тому вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню частково (а.с. 191).

Відповідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Через неправомірні дії відповідача позивач зазнав моральних переживань, що спричинило негативні зміни та порушення його сталих життєвих зв'язків, позивач має сім'ю і його незаконне звільнення та неотримання коштів призвело до додаткових зусиль для організації його життя, крім того, витрачав свій час на звернення до фахівців у галузі права для захисту своїх інтересів, до суду, чим втратив душевний спокій. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Відповідно п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку з відповідача на користь позивача у розмірі 2 815 грн. 17 коп. підлягає негайному виконанню.

Згідно положень ст. 88 ЦПК України, з ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 133 грн., а саме: за майнові вимоги у розмірі 581,80 грн. та за немайнові (моральну шкоду) в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 40, 43, 48, 235, 237-1 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 зі змінами ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 215, 218, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити частково.

Скасувати наказ Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 02.06.2016 року № 112/ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказ Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 05.08.2016 року № 178/ос «Про внесення змін до наказу від 02 червня 2016 року № 112/ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Поновити ОСОБА_1 на посаді радника голови правління Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту» з 23 червня 2016 року.

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про недійсність запису про звільнення з 23 червня 2016 року на підставі наказу від 05.08.2016 року № 178/ос «Про внесення змін до наказу від 02 червня 2016 року № 112/ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 58 179 (п'ятдесят вісім тисяч сто сімдесят дев'ять) грн. 56 коп. з утриманням обов'язкових до сплати в бюджет платежів та моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту» на користь держави судовий збір в сумі 1 133 (одна тисяча сто тридцять три) грн.

Рішення у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку з Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту» на користь ОСОБА_1 у розмірі 2 815 (дві тисячі вісімсот п'ятнадцять) грн. 17 коп. підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя