У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до приватного підприємства «Нива-В.Ш.», відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання прилюдних торгів недійсними та скасування протоколу про проведення прилюдних торгів за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 5 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 травня 2010 року задоволено позов публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 113 доларів 33 центи США, що є еквівалентом 484 628 грн 71 коп., та 34 519 грн 48 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

19 вересня 2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (далі - ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1223, виданого 6 червня 2010 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

17 квітня 2014 року приватне підприємство «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.») провелоприлюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1,що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та була передана в іпотеку ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 28травня 2010 року та договору відступлення права вимоги від 7червня 2010 року ПАТ «ОТП банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки,укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 Таким чином, на момент проведення торгів іпотечне майно не перебувало в іпотеці ПАТ «ОТП Банк», отже, державним виконавцем порушено права іпотекодержателя, оскільки прилюдні торги були проведені без його згоди та відома.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вважало, що прилюдні торги були проведені з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року за № 68/5 (далі - Тимчасове положення), тому просило суд визнати їх недійсними та скасувати протокол про проведення прилюдних торгів.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2015 року в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 5 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено з інших правових підстав.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції виходив із того, що дії або бездіяльність державноговиконавця здійснені або допущені під час проведення виконавчих дій при виконанні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів та не оскаржені у встановленому Законом порядку, не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачами правил проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. Також суд зазначив, що позов пред'явлено з порушенням строку, визначеного положеннями ст. 48 Закону України «Про іпотеку». Тобто суд відмовив у позові через безпідставність позову і у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, виходив із того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не було стороною виконавчого провадження, в якому проводилися прилюдні торги, тому не має права вимоги визнання прилюдних торгів недійсними, тобто є неналежним позивачем.

Проте повністю погодитись із таким висновком суду апеляційної інстанції не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 травня 2010 року задоволено позов ПАТ «ОТП Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 113 доларів 33 центи США, що є еквівалентом 484 628 грн 71 коп., та 34 519 грн 48 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 28травня 2010 року та договору відступлення права вимоги від 7червня 2010 року ПАТ «ОТП банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки,укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

19 вересня 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1223, виданого 6 червня 2010 року Червоноградським міським судом Львівської області на підставі заочного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 травня 2010 року.

28 жовтня 2013 рокудержавним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 та винесено постанову про призначення експерта для оцінки вартості майна боржника. 28 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження.

Оголошення про проведення прилюдних торгів було розміщено ПП «Нива-В.Ш.» в газеті «Львівська пошта» від 1 квітня 2014 року № 35, від 11 березня 2014 року № 26, газеті «Високий Замок» від 1 квітня 2014 року № 48, 11 березня 2014 року № 36.

17 квітня 2014 року ПП «Нива-В.Ш.» проведено прилюдні торги з реалізації описаного й арештованого майна - квартири АДРЕСА_1, переможцем яких став ОСОБА_6

Пунктом 7.4. Тимчасового положення передбачено, що спори, що виникають при реалізації нерухомого майна, вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У ст. 55 Конституції Українивизначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України).

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду визначений у ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

У ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 28 травня 2010 року та договору відступлення права вимоги від 7 червня 2010 року відповідно до положень ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними 6 серпня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Отже, на момент проведення прилюдних торгів 17 квітня 2014 року квартира АДРЕСА_1 не перебувала в іпотеці ПАТ «ОТП Банк», а іпотекодержателем було ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Проте апеляційний суд у порушенняст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України назазначені положення закону уваги не звернув,не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не дослідив і не перевірив доводи позивача, не дав їм належної правової оцінки та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з відсутністю у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на пред'явлення даного позову, не перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду по суті заявлених вимог.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 5 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик