Справа № 755/5128/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарях: Рудь Р.Г., Швидкій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання видати ордер на жиле приміщення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить зобов'язати Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію видати їй ордер на займану нею квартиру АДРЕСА_1, м. Києва.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що у 1993 році на підставі спільного рішення керівництва та профспілкового комітету ПСГ «Рибне», де позивач працювала, їй було надано у користування квартиру АДРЕСА_1, проте ордер на квартиру не видавався. З 11.02.1994 року позивач зареєстрована за вказаною адресою, сумлінно, вчасно та в повному обсязі сплачує комунальні платежі. Для оформлення приватизації а також для укладання договорів найму по вказаній квартирі необхідний ордер у видачі якого позивачу відмовлено з причин відсутності в архівному відділі Деснянського району документів про надання жилої площі позивачу. Київською міською державною адміністрацією надано додаткове доручення Дніпровській районній в м. Києві Державній адміністрації надати допомогу в отриманні ордерів мешканцями селище Рибне, проте, відповідачем було відмовлено позивачу у видачі ордеру на займане нею житло, оскільки ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення, що змушує її звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.04.2016 року, в якості третіх осіб до участі у справі залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні з огляду на те, що відсутні документи на підставі яких позивач разом із сім'єю була заселена у житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1. Крім того, за нормою ст. 58 ЖК УРСР ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення. Також представник відповідача суду пояснила, що будинок по АДРЕСА_1 тільки з 13.02.2015 року за актом приймання - передачі передано на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» і з цього часу відноситься до відання Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації. За таких обставин, на момент звернення позивача, у відповідача були відсутні правові підстави для видачі ОСОБА_1 ордеру на вказане житлове приміщення.

Треті особи у судове засіданні не з»явились, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористались. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_1, в м. Києві з 1994 року. Разом із позивачем в квартирі зареєстровані: з 1994 року її син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 2004 року її колишній чоловік - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою форми № 3 виданою Комунальним концерном «Центр комунального сервісу № 62» від 17.02.2016 року № 622.

За даними трудової книжки, позивач в період з 28.04.1981 року по 25.08.1982 року перебувала на посаді сторожа на прохідній у Підсобному господарстві «Рибне, а в період з 11.05.1987 року по 07.11.1987 року - на посаді робітника столової у даному підприємстві. (а.с.10-11).

Як убачається із матеріалів справи, будинок АДРЕСА_1 станом на 1993 рік був підвідомчий ПСГ «Рибне», після чого відносився до сфери управління Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, а на теперішній час - відноситься до сфери управління відповідача та переданий на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», вказані обставини також не заперечується представниками сторін.

Документи про надання жилої площі позивачу у будинку АДРЕСА_1 в архівному відділі Деснянського району та в матеріалах особової справи позивача відсутні.

Починаючи з 2012 року, мешканці будинку АДРЕСА_1, зокрема позивач ОСОБА_1, неодноразово звертались з колективними зверненнями до Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації, щодо сприяння у вирішенні питання отримання ордеру на займане жиле приміщення.

Відповідями Виконавчого органу Київської міської ради від 13.06.2012 року за № 002-2163, Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації від 04.06.2015 року за № 103-103/ОПГКО-477-4358, позивачу було відмовлено у видачі ордеру на займане нею житло, з причин відсутності документів на підставі яких позивач разом із сім»єю була заселена у житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, м. Київ, а також посилаючись на норму ст. 58 ЖК УРСР, за якою ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення.

Згідно зі ст. 52 ЖК Української РСР, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Відповідно до ст. 58 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщенн я.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР.

При тому, що відповідач зазначає про відсутність документу на вселення позивача у займане житло, як правової підстави зайняття ОСОБА_1 разом із сім»єю квартири АДРЕСА_1, м. Київ, спору щодо законності користування ОСОБА_1 та членами її сім»ї (колишніми членами сім»ї наймача) даною квартирою не має. Реєстрація позивача і третіх осіб з 11.02.1994 року ніким не оскаржувалась та у встановленому законом порядку не була скасована або визнана незаконною. Питання виселення позивача також не ставиться і не було предметом розгляду в суді. Факт постійного користування ОСОБА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 визнається сторонами, як і перебування позивача і членів її сім»ї на квартирному обліку у Дніпровській районній у м. Києві державній адміністрації з 1993 року.

Відповідно до п. 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 20.10.2011 року «Рисовській проти України», принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, а помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються. За таких обставин, вбачається, що є неприпустимим позбавлення позивача реалізувати право на приватизацію квартири, лише з тієї підстави, що в архівному відділі Деснянського району не збереглись документи про надання житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1, м. Київ позивачу, в якій вона зареєстрована з 1994 року та проживає понад двадцять років, сплачує рахунки на оплату комунальних послуг. З урахуванням вимог ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позивач не може відповідати за помилки органу місцевого самоврядування, а відтак її не може бути позбавлено законного права на приватизацію.

Таким чином, викладене вище свідчить про те, що позивач заселилася в спірну квартиру не самовільно, а саме за спільним рішення керівництва та профспілкового комітету ПСГ «Рибне», отримала ключі від спірної квартири, з їх згоди була заселена та постійно зареєстрована у спірному житлі; зі згоди відповідача надавалися і надаються квитанції на сплату за житло та комунальні послуги, заборгованість по яким у позивача відсутня. Тобто, самоправного зайняття спірної квартири позивачем і членами її сім»ї не встановлено, це відбулося згідно діючих на той час рішень, документів та дій відповідних органів. Позивач разом із сином була постійно зареєстрована в спірній квартирі з 1994 року, після чого, з 2004 року в квартирі був постійно зареєстрований також член сім»ї наймача - ОСОБА_2 Окрім спірної квартири сім"я позивача не має іншого житла. Всі викладені факти свідчать про те, що ОСОБА_1 була заселена, а в подальшому і зареєстрована разом із сином - ОСОБА_3 та чоловіком - ОСОБА_2 на відповідній правовій підставі. Постійна реєстрація позивача в спірній квартирі не скасована, а її постійне проживання в даній квартирі з 1993 року є свідченням того, що вона відкрито та добросовісно на законних підставах користується житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 з 1993 року.

Відповідно до статті 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_2, являється колишнім чоловіком наймача квартири АДРЕСА_1, м. Київ, проте враховуючи що він продовжує проживати в займаному жилому приміщенні, в силу положень ст. 64 ЖК Української РСР, він має такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Статтями 58, 61 ЖК Української РСР передбачено, що ордер є підставою для вселення в надане жиле приміщення, він видається на вільне жиле приміщення. Користування жилим приміщенням здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 58 - 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 4, 9, 58,61,52, 64 ЖК Української РСР, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання видати ордер на жиле приміщення - задовольнити.

ОСОБА_2»язати Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію видати ОСОБА_1 ордер встановленого зразку на жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1 на таких осіб: наймача ОСОБА_1, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, колишнього чоловіка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2016 року.