Справа № 214/3230/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

про визначення часток у спільній сумісній власності

та визнання права власності за набувальною давністю

10 листопада 2016 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.

за участю секретаря Соколовської Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою, яку 15.08.2016 уточнили, до виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради, про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності за набувальною давністю.

Позов обґрунтували тим, що вони та померла ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1085 від 06.12.1994. Позивач ОСОБА_2, (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) 07.07.2007 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка ОСОБА_5. Частки співвласників у спільному майні не визначені.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи зазначену норму, кожному з співвласників вищевказаної квартири фактично належить по 1/5 частці квартири АДРЕСА_1.

03.08.2001 померла ОСОБА_4, яка є бабусею позивача ОСОБА_1. Після смерті якої відкрилася спадщина на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1. Інших спадкоємців попередніх черг крім ОСОБА_1, у померлої не має.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 оскільки не надано документального підтвердження факту родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_4 З цього приводу, для захисту своїх прав та вирішення питання про спадкування, нотаріус запропонував звернутися до суду. Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_4 не має можливості підтвердити, оскільки матір позивача ОСОБА_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, після її народження покинула її. Вона виховувалась бабусею ОСОБА_4 У свідоцтві про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, матірю зазначена ОСОБА_6, батьком ОСОБА_8. Але відомості про батька ОСОБА_8 позивачу ОСОБА_1 не відомі, так як вони не підтримували звязки. Їй невідомо де мешкала її мати, та де вона народилась. Немає доказів, що вона на 2001 та 2016 рік була жива. Позивачка ОСОБА_1, до шлюбу (ОСОБА_8) народилась у с. Кучурган Родзінського району Одеської області. Померла бабуся постійно мешкала у с. Кучурган, разом з нею проживала і позивач ОСОБА_1 Бабуся її виховувала, піклувалась про неї, була її опікуном, до повноліття. Померла ОСОБА_4О мала приватний будинок у с. Кучурган. У 1993 році, мешкати у будинку с. Кучурган померла сама за станом здоровя не могла, та з урахуванням похилого віку, на той час їй було 73 року, було прийнято рішення мешкати разом з позивачами у м. Кривому Розі. У 1993 році будинок поміняли на квартиру в м. Кривому Розі, яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_3. У 1994 році квартиру, де були зареєстровані всі члени сім'ї, приватизували на бабусю ОСОБА_4, та позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10. На цей час не збереглося свідоцтво про народження матері позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, не відомо де вона народилась, також відсутні свідоцтва про її шлюб (до шлюбу прізвище матері було ОСОБА_4) та про розірвання шлюбу. Для укладення договорів з тепломережею та іншими комунальними організаціями необхідно мати належні правовстановлюючі документи на квартиру. Фактично усі платежі за квартиру сплачувала позивач ОСОБА_1 З 1994 року, позивач ОСОБА_1, користується усім майном яке належало померлій, у тому числі і часткою у вказаній квартирі. Після смерті її бабусі вона продовжує відкрито користуватися її часткою в квартирі, сплачує комунальні послуги нараховані на всю площу квартири. Тому звертається до суду з позовною заявою за захистом законних прав про набуття права власності за набувальною давністю на частку померлої бабусі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав вказаних в ньому.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, в судове засідання не зявилися, надали заяви в яких просили суд розглядати справу за їх відсутності, позов просили задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухвалені рішення покладався на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі є співвласником квартири АДРЕСА_1. Іншим співвласником вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1085 від 06.12.1994 є ОСОБА_4. Частки співвласників у спільному майні не визначені (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3), 07.07.2007 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 в Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблений актовий запис № 309. Після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка ОСОБА_5 (а.с. 44).

Для визнання права власності за набувальною давністю необхідно визначити розмір часток кожного з співвласників у вищевказаній квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи зазначену норму, кожному з співвласників спірної квартири належить по 1/5 частині квартири АДРЕСА_1, в звязку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення часток у спільній частковій власності є обґрунтованими та доведеними, і підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності за набувальною давність на 1/5 частину квартири, яка належить померлій ОСОБА_11 за позивачем ОСОБА_1, суд виходить з такого.

03.08.2001 померла бабуся позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 1292 (а.с. 8). Після смерті останньої відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_1 звернулася до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 оскільки не надано документального підтвердження факту родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_4 (а.с. 11). Інших спадкоємців попередніх черг крім ОСОБА_1, у померлої не має, окрім неї ніхто не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини, що підтверджується листом №2558/02-14 від 12.10.2016 завідувача Четвертої криворізької державної нотаріальної контори (а.с. 56).

Факт родинних відносин між померлою та позивачем ОСОБА_1 підтвердити неможливо, оскільки не збереглися відповідні документи.

Для укладення договорів з тепломережею та іншими комунальними організаціями необхідно мати належні правовстановлюючі документи на квартиру. Фактично усі платежі за квартиру сплачувала позивач ОСОБА_1

З 1994 року, позивач ОСОБА_1, користується усім майном яке належало померлій, у тому числі і частиною у вказаній квартирі. Після смерті її бабусі вона продовжує відкрито користуватися її частиною в квартирі, сплачує комунальні послуги нараховані на всю площу квартири. Відкритість та давність володіння частиною квартири померлої бабусі ОСОБА_4 позивачем ОСОБА_1 підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг нарахованих на лану квартиру від 22.06.2016, 27.11.2015, 24.10.2014, 09.09.2013, 22.12.2010, 15.02.2011, 30.03.2009, 27.10.20008, 18.09.2006, договором № 132 с на реструктуризацію заборгованості за послуги теплоенергії від 13.11.2003 (а.с. 33, 34, 34а, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Пунктом 11 цієї постанови передбачено, що, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Згідно п. 14 вказаної постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Вказана квартира є законним обєктом володіння, що підтверджується технічною документацією на квартиру та свідоцтвом про право власності на житло. Позивач ОСОБА_1 добросовісно та відкрито володіє квартирою та господарчими спорудами з дня смерті її бабусі, а саме з 2001 року. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом № 1085 від 06.12.1994 про право власності, рахунками про сплату платежів та відповідними договорами про надання послуг.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і в частині визнання права власності за набувальною давністю на 1/5 частину квартири, яка належить померлій ОСОБА_11 за позивачем ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 335, 344, 328, 368, 372 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. ст. 10, 11, 57, 60, 81, 88, 212-215, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 до Виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати, що частки співвласників ОСОБА_4, ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10) ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 у спільній сумісній власності квартирі № 6 у будинку № 13, яка розташована за адресою: вулиця Технінча в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, є рівними і становлять по 1/5 частині за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_4, житловою площею - 30.4 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_4, житловою площею - 30.4 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_4, житловою площею - 30.4 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м

Визнати за ОСОБА_10 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_4, житловою площею - 30.4 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/5 частку квартири АДРЕСА_4, житловою площею - 30.4 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Хомініч С.В.

Повний текст рішення складено 15 листопада 2016 року.