Справа № 464/6794/15-ц
пр.№ 2/464/532/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.

при секретарі судового засідання Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про встановлення родинних стосунків та визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом у якому просить: встановити факт родинних відносин, а саме, що померла ОСОБА_7 є двоюрідною бабою ОСОБА_1; визнати ОСОБА_1 власником спадкового майна належного на день смерті ОСОБА_7 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 75079,80 грн. В обгрунтування позову покликаєтсья на те, що він разом із відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (померла 02.03.1997) є співвасниками квартири №55 у будинку №19 на вулиці Гашека у м.Львові. ОСОБА_7 є рідною сестрою бабці позивача ОСОБА_8 та тіткою матері позивача ОСОБА_9, а відповідно являється двоюрідною бабою позивача. Після смерті ОСОБА_7, мати позивача звернулась до суду із позовом про визнанян права власності у порядку спадкування на частину померлої у спірній квартирі, однак цього не могла зробити, оскільки також померла. Відтак, частка у квартирі ОСОБА_7 залишаєтсья неуспадкованою. Звернувшись із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса, останній відмовив у видачі такого на підставі не подання документів підтвердження родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які не могли бути надані нотаріусу у зв'язку із втратою. У відповідності до ст.ст.392, 1258, 1265 ЦК України просить визнати право власності у порядку спадкування.

В судовому засіданні 10.12.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Додатково зазначила, що спадкодавець ОСОБА_7 є рідною сестрою бабці позивача ОСОБА_8 та тіткою мами позивача ОСОБА_9. Їхня родина була примусово переселена з ОСОБА_10 в Україну, а тому не збереглась частина документів, що підтверджують їхні родинні відносини.

В судовому засіданні 10.12.2015 р. відповідач ОСОБА_3 позов визнала. Додатково пояснила, що вона є дочкою позивача, а спадкодавець ОСОБА_7 проживала з ними однією сімєю.

В судове засідання 28.01.2015 р. особи, які беруть участь у справі не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про місце та час розгляду справи. Від представника позивача надійшла заява про розгляду справи у відсутності позивача. Від відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляду справи у їх відсутності у яких вони зазначили, що повністю визнають позов. Від третьої особи також надійшла заява про розгляд справи у її відсутності в якій вона вказує про визнання позову.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності осіб, що не з'явились.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, з огляду на таке.

Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з роз'яснення, що міститься у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народилась 10 липня 1915 року в с.Санічок (ОСОБА_10). Надалі, була евакуйована із ОСОБА_10, як член сім'ї її рідної сестри ОСОБА_11 разом із чоловіком останньої ОСОБА_12 та їх дочкою ОСОБА_13, що підтверджено евакуаційним листом, виданого Головним Уповновженим Уряду Української РСР (Польського комітету національного визволення) /а.с.18/.

21 січня 1953 року ОСОБА_13 уклала шлюб із ОСОБА_14, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 06.03.1984 серії ІІ-АБ №128478, місце реєстрації с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області. Дані особи є батьками позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього від 13.12.1958 р. серії IV №232578.

ОСОБА_7 з моменту евакуації проживала разом із ОСОБА_13 та її сім'єю за адресою: м.Львів, вул.Гашека, 19.

02 березня 1997 року у м.Львові померла ОСОБА_7, у віці 81 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 03.03.1997 серії І-СГ №077544, виданого відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів.

Допитана у судовому засіданні як свідок, відповідач ОСОБА_5 надала суду показання про те, що є рідною сестрою позивача. ОСОБА_7 була рідною сестрою бабці ОСОБА_8 У померлої не було рідної сім'ї, а тому весь вона час жила з ними. Рідних братів та сестер не було ані в ОСОБА_7, ані в ОСОБА_15 На спадкове майно ОСОБА_7 вона не претендує.

Враховуючи наведене, з досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_7 була рідною сестрою ОСОБА_8 (мами ОСОБА_9), а відтак є двоюрідною бабою ОСОБА_1 з яким разом проживала однією сім'єю до смерті, а тому, суд приходить висновку, що позовна вимога про встановлення факту родинних відносин є підставною та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності у порядку спадкування, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України (спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом ( тобто до 01 січня 2004 року).

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.1256 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Право власності підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ст.368 ЦК України). Відповідно до ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, до складу якої входить частка у квартирі №56 у будинку №19 на вулиці Гашека у м.Львові, яка належала їй на праві спільної сумісної власності разом із ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2М, ОСОБА_1, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

У цій квартирі ОСОБА_7 була зареєстрована та проживала з 09 серпня 1996 року і була виписана 02 березня 1997 року у зв'язку із смертю. Надалі залишаються зареєстрованими та проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Дані обставини підтверджені довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописку від 07.11.2013 №840.

Після смерті ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу (далі ЛМНО) ОСОБА_6 звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із заявами про видачу свідоцтва на спадщину за законом на 1/5 частини квартири №55 у будинку №19 на вулиці Гашека у м.Львові, що підтверджено матеріалами спадкової справи №1/2014.

Однак, приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_6, згідно з листа від 24 вересня 2014 року №98/01-16, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю документів необхідних для встановлення факту родинних відносин спадкоємця із спадкодавцем та відсутністю оригінал правоустановчих документів на спадкове майно /а.с.12, 99/.

Так, позивачу ОСОБА_1, відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та померлій ОСОБА_16 на праві спільної сумісної власності належить квартира №55 у будинку №19 на вулиці Гашека у м.Львовіі та частки їх є рівними, оскільки судом не здобуто підстав для їх відступлення. Право спільної сумісної власності підтверджено реєстраційним посвідченням від 25.06.1996 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.03.2005 № 6704568 - виданих ЛОДК «БТІ та ЕО; Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.01.2016 №51496945.

Оскільки померла була для позивача ОСОБА_1 двоюрідною бабою, тобто перебували у родинних відносинах із ним, проживали однією сім'єю на момент її смерті, відсутністю спадкоємців попердньої черги, у зв'язку із чим позивач, який входить до коло спадкоємців шостої черги у відповідності до ст.1256 ЦК України, звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак, був позбавлений можливості оформити право на спадщину у встановленому законом порядку, через відсутність необхідних документів, що підтверджують родинні відносини та оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. При цьому, відповідачі (співвласники квартири) визнали позов повністю, відповідач ОСОБА_5, яка є сестрою позивача та була допитана, як свідок, не заперечила проти успадкування частки спадкового майна позивачем, не зверталась із заявою про прийняття спадщини за законом.

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст.ст. 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України), слід дійти висновку про те, що у випадку невизначення часток у спільній сумісній власності, зокрема за померлою особою, неможливості визнання права власності позивача на 1/5 частини спірної квартири, як складову частину спадщини після смерті ОСОБА_7 в нотаріальному порядку, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання прав позивача на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України. Таким чином, позовна вимога про визнання права власності у порядку спадкування є підставною, обґрунтованою та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесений позивачем судовий збір у розмірі у розмірі 750,00 грн., тобто по 187,50 грн. з кожного з відповідачів.

На підставі ст.ст.3, 12-15, 20, 368, 370, 1216, 1218, 1256, 1258 ЦК України, та керуючись ст.ст.3-5, 10, 11, 15, 31, 57-60, 88, 179, 212-215, 256 ЦПК України, с у д, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Встановити факт, що померла ОСОБА_7 (померла 02 березня 1997 року) є двоюрідною бабою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати ОСОБА_1 власником спадкового майна належного на день смерті ОСОБА_7 1/5 частини квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 187,50 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Борачок М.В.