АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1843/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1310/16Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Кальник А.М.

За участі: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_5

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 березня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом. Зазначала, що 29 серпня 2013 року між нею та подружжям ОСОБА_4 було досягнуто домовленість про купівлю-продаж будинку, що розташований за адресою вул. Кандзюби,18, смт. Опішня, Зіньківського району, Полтавської області, на підтвердження чого сплачено 100 000 грн. та оформлено відповідною розпискою.

Решту суми у 20 000 грн. вона зобовязалась повернути до червня 2014 року.

Однак укладений договір нотаріально оформлений не був, оскільки відсутній кадастровий номер на земельну ділянку. 12 листопада 2013 року помер власник будинку ОСОБА_6

Вважає, що договір купівлі-продажу будинку 29 серпня 2013 року між нею та ОСОБА_6 таким що відбувся, у звязку з чим просила визнати за нею право власності на вказаний будинок, у разі відмови, сплатити їй, як передбачено ст.ст. 571,1282 ЦК України , одноразовим платежем у звязку з інфляцією 265 000 грн.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 березня 2016 року визнано договір купівлі-продажу житлового будинку з по господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, смт. Опішня, вулиця Кандзюби,18, укладений 29 серпня 2013 року, між покупцем ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_6 таким, що відбувся та визнано право власності на вказане майно за покупцем.

Рішення оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Частково оскаржуючи рішення, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідачів ОСОБА_4 тв. ОСОБА_5 на її користь судові витрати в рівних частинах по 1328,10 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та стягнути з неї судові витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката та по сплаті судового збору.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до розписки від 29 серпня 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 отримали кошти у сумі 100 000 грн. від ОСОБА_2 за проданий їй будинок, який знаходиться за адресою смт. Опішня, вул. Кандзюби, 18. Решту - 20 000 грн. ОСОБА_2 зобовязалась повернути до червня 2014 року.

12 листопада 2013 року помер ОСОБА_6

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначає, що виконала всі умови угоди, спірний будинок використовує для проживання сімї своєї дочки, а тому вважає, що договір купівлі-продажу будинку 29 серпня 2013 року між нею та ОСОБА_6 є таким що відбувся. Разом з тим, в ході розгляду справи не відмовилась від вимог про стягнення на її користь одноразовим платежем у звязку з інфляцією суми 265 000 грн.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що померлий ОСОБА_6 не встиг належним чином оформити договірні зобовязання, які фактично відбулися, а тому в силу положень ст.334 ЦК України прийшов до висновку про набуття права власності позивачем.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, так як він не відповідає нормам матеріального права.

Так, відповідно до ст. 205 ЦК воля сторін на вчинення правочину може бути виражена в письмовій формі.

Разом з тим, в силу положень ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Без нотаріального засвідчення договір є неукладеним.

Отже, суд не може визнати дійсним неукладений договір, тобто договір, якого юридично не існує.

За таких обставин відсутні підстави для застосування положень ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання договору від 29 серпня 2013 року таким, що відбувся.

Твердження ОСОБА_2 про те, що 29 серпня 2013р. сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору, не може бути прийнято до уваги, так як на час написання розписки власник будинковолодіння ОСОБА_6 не мав у власності земельну ділянку, на якій розташований будинок, був відсутній кадастровий номер ділянки та сторони не визначили конкретної дати нотаріального оформлення угоди.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, переданаОСОБА_2 подружжю ОСОБА_6 грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Відповідач ОСОБА_4 підтвердила отримання від позивача 100 тис.грн. згідно розписки, а також після ухвалення районним судом рішення - в березні 2016р. 20 тис.грн.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі 6-176цс12 від 13 лютого 2013р.

Таким чином з ОСОБА_4 підлягає стягненню сума 120 тис.грн., як авансовий платіж , а також відповідно до положень ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати по сплаті судового збору в сумі 664грн.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Відносно вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то суду не надано оригіналу квитанції про сплату адвокату 2500грн., а надана суду ксерокопія судом не посвідчена та не має відповідної печатки( а.с. 80), у звязку з чим вони задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 ч.1 п.п.3,4,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 березня 2016р. скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 120 000 грн. авансового платежу.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 664 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :