Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/730/16-ц

14 листопада 2016 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Круль І.В. з участю: секретаря: Матлюк Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. 07 червня 2016 року ОСОБА_2 уклав договір фінансового лізингу № 004961 з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто», згідно умов якого ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» зобов'язалася придбати, предмет лізингу - транспортний засіб «ЗАЗ Форса» та передати в користування на строк та умовах передбачених договором. Пунктом 8.2 договору визначена вартість предмета лізингу - 7539 доларів США, що у гривневому еквіваленті на момент укладення договору складає 190 000 грн.

На виконання умов договору відповідач ОСОБА_2 здійснив перший внесок на рахунок відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» - 19 000 грн.

Вищевказані кошти сплачені відповідачем ОСОБА_2Я за спірним договором є спільними коштами подружжя, що підтверджується його заявою, останній повідомив, що кошти на оплату зобов'язання за договором він узяв без відома дружини з їх спільних грошових коштів, просить постановити рішення, яким визнати недійсним договір фінансового лізингу №004961 від 07 червня 2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_2, застосувати до договору наслідки недійсності визначені ст.216 ЦК країни, стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в її користь 19 000 грн. сплачених коштів та судові витрати з обох відповідачів.

В поданій заяві представник позивачки позовні вимоги підтримав, просить справу слухати в його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, в поданій заяві позов визнав, просить справу слухати в його відсутності.

Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» проти позову заперечив, вважає його безпідставним, просить справу слухати в його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2Я перебувають у шлюбі з 07 жовтня 1989 року (а.с.19). ОСОБА_2 без згоди позивачки, 07 червня 2016 року уклав договір фінансового лізингу № 004961 з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», згідно умов якого ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» зобов'язалася придбати, предмет лізингу - транспортний засіб «ЗАЗ Форса» та передати в користування на строк та умовах передбачених договором. Пунктом 8.2 визначена вартість предмета лізингу 7 539 доларів США, що у гривневому еквіваленті на момент укладення договору складає 190 000 грн.

На виконання умов договору ОСОБА_2 здійснив перший внесок за спільні кошти подружжя, без відома дружини, з грошових коштів, які вони отримали за час спільного проживання на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», в розмірі 19 000 грн., що підтверджується його заявою та довідками про доходи ( а.с.19-22).

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина, чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1,2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.2 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчиненим одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Відповідно до частин 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» не надано суду письмової згоди позивача на укладення спірного договору її чоловіком.

При укладенні спірного договору, предметом якого є транспортний засіб «ЗАЗ Форса», ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», не пересвідчилося у наявності у ОСОБА_2 згоди дружини ОСОБА_1 на укладання договору, а обмежилося лише його поясненнями про те, що ним отримана згода від дружини на укладення договору, що зафіксовано в договорі.

Так, в п. 17.2 Договору зазначено наступне: "... Якщо Лізингоодержувач одружений(а), цим він (вона) заявляє, що має згоду іншого з подружжя на укладення Договору " (а.с.13).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», не довів суду, що ним отримана безпосередньо від позивачки згода усна чи у письмовому вигляді на укладення її чоловіком спірного договору.

При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що при укладенні спірного договору не були дотримані вимоги закону, а тому, він має бути визнаним недійсним з підстав неотримання ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» згоди іншого з подружжя на укладення за рахунок спільних коштів договору, який виходить за межі дрібного побутового. В той же час, вирішуючи питання про застосування наслідків недійсності договору, суд, з урахуванням положень ст.216 ЦК України, дійшов до висновку, що кошти отримані відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» за недійсним договором, мають бути повернуті іншій стороні договору ОСОБА_2, а не позивачці.

На підставі викладеного, ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, 216, 369 ЦК України, ст. 65 СК України, керуючись ст.ст. 209, 213-215, ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, - задоволити частково.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 004961 від 07 червня 2016 року, укладений між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_2.

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в користь ОСОБА_2 перший внесок по договору фінансового лізингу № 004961 від 07 червня 2016 року в сумі - 19 000 грн.

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судових витрат в рівних частках.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.

Термін оскарження рішення до апеляційного суду в Івано-Франківській області через Богородчанський районний суд 10-днів з часу отримання копії рішення.

Головуюча Круль І.В.