АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/469/15-ц Номер провадження 22-ц/786/123/16Головуючий у 1-й інстанції Сімонова С. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю позивача ОСОБА_2

Представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинська птахофабрика» про стягнення заборгованості (орендної плати) за користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням індексу інфляції, пені та 3 % річних.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з вище вказаним позовом, який в процесі розгляду справи судом уточнила та доповнила в частині сум стягнення заборгованості з орендної плати, пені, інфляційних сум та 3 відсотків річних. Посилалась на те, що 13.12.2006 року між її матір»ю ОСОБА_5 та відповідачем було укладено договір оренди землі строком на 5 років. Згідно цього договору ОСОБА_5 передала відповідачу в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1043 га на території Олександрівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області зі сплатою річної орендної плати 1038 грн.76 коп. до 31 грудня поточного року.

21 травня 2011 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті залишилася спадщина, у тому числі вказана вище земельна ділянка, на яку позивач отримав свідоцтво про право на спадщину.

ТОВ «Пирятинська птахофабрика» не виплатило ОСОБА_5 орендну плату за 2011 рік, яка становить 1237 грн.84 коп.

Після закінчення строку дії договору оренди відповідач продовжував користуватися земельною ділянкою і користується нею по даний час, не дивлячись на відсутність договірних відносин.

Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі в розмірі 12819 грн.52 коп., суму інфляції 9677 грн.32 коп., пеню за прострочку сплати орендної плати згідно п.14 договору оренди в розмірі 467 грн.91 коп., 3 відсотки річних 818 грн.03 коп. та судові витрати по справі.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинська птахофабрика» про стягнення заборгованості (орендної плати) за користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням індексу інфляції, пені та 3 % річних відмовлено.

В апеляційному порядку рішення суду оскаржив адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників судового процесу, які з»явилися в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 309 ч.1 п.п.3, 4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, місцевий суд послався на те, що позивач пропустив строк позовної давності в частині вимог про стягнення орендної плати за землю за 2011 рік , а в іншій частині позов є безпідставним.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відносини, пов'язані з орендною землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, Законами України від 06.10.1998 року №161-Х1У «Про оренду землі» (далі Закон №161-Х1У) та від 03.07.1992 року №2536-ХП «Про оплату за землю», зі змінами, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтями 12,14,19 Закону України „Про оренду землі" оренда землі - це угода сторін про взаємні зобов'язання, відповідно до яких орендодавець за плату ( розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачаються умовами договору, які не можуть суперечити законам України ) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк. Договір оренди набуває чинності після його підписання та державної реєстрації і може бути змінений лише за взаємною згодою сторін, у тому числі і в частині розміру орендної плати.

Згідно зі ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю-це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

За положеннями ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Смерть фізичної особи-орендодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, у тому числі право на отримання орендної плати, якщо інше прямо не передбачено у самому договорі.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 17 грудня 2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Пирятинська птахофабрика» було укладено договір оренди землі строком на 5 років, відповідно до якого ОСОБА_5 передала відповідачу в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1043 га на території Олександрівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області зі сплатою річної орендної плати у розмірі 1038 гривень 76 копійок до 31 грудня поточного року (а.с.12-13).

Також місцевим судом встановлено, що ОСОБА_5 померла 21 травня 2011 року, а позивач ОСОБА_2 є її рідною дочкою (5-8).

Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина, у тому числі земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1043 га на території Олександрівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ №025740 (а.с.9).

На вказану земельну ділянку позивач ОСОБА_2 02.07.2013 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.10-11).

Також правильно з»ясовано, що за 2011 рік відповідач має заборгованість по вказаному вище договору оренди в сумі 1237 грн. 84 коп., що не заперечується сторонами.

Застосовуючи строки позовної давності, місцевим судом не було враховано, що позивач ОСОБА_2 про порушення своїх прав дізналася після отримання 02.07.2013 року свідоцтва про право власності на земельну ділянку, оскільки відповідач ввів її в оману, повідомляючи, що оплата заборгованості по орендній платі за 2011 рік буде здійснена ним після отримання даного свідоцтва. При цьому, в суді апеляційної інстанції за клопотанням представників ТОВ «Пирятинська птахофабрика», які визнавали право позивача на одержання заборгованості по орендній платі у розмірі 1237 грн. 84 коп., тричі відкладалася справа розглядом для вирішення цього питання мирним шляхом, а саме: укладення між сторонами мирової угоди, яка залишилась неукладеною.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості по орендній платі за 2011 рік в сумі 1237 грн. 84 коп.

Згідно п.14 Договору оренди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення (а.с.12).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, із змісту ч.2 ст.258 ЦК України вбачається, що до вимог про стягнення штрафу застосовується позовна давність в один рік.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 17.03. 2014 року по 17.03. 2015 року, тобто за один рік, що передував зверненню ОСОБА_2 з позовними вимогами в суд. Розмір цієї пені становить 45 грн.19 коп. (1237 грн.84 коп. х 0,01% = 0,1238 грн. в день; 0,1238 грн. х 365 днів = 45 грн.19 коп.).

Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, з ТОВ «Пирятинська птахофабрика» на користь ОСОБА_2 слід стягнути суму інфляції у розмірі 630 грн.08 коп. за період з січня 2012 року по січень 2015 року, де величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації ( 101%), а саме: у червні 2014 року :1237,84 грн. х 101,0% - 1237,84 грн. =12 грн.38 коп. ; вересні 2014 року : 1237,84 грн. х 102,9% - 1237,84 грн. = 35 грн.90 коп.; жовтні 2014 року: 1237,84 грн. х 102,4% - 1237,84 грн. = 29 грн.71 коп.; листопаді 2014 року: 1237, 84 грн. х 101,9% - 1237,84 грн. = 23 грн.52 коп.; грудні 2014 року: 1237,84 грн. х 103,0% - 1237,84 грн. = 37 грн.14 коп.; січні 2015 року : 1237,84 грн. х 103,1% 1237,84 грн. = 38 грн. 37 коп.; лютому 2015 року: 1237,84 грн. х 105,3% - 1237,84 грн. = 65 грн.61 коп.; березні 2015 року: 1237,84 грн. х 110,8% - 1237,84 = 133 грн.69 коп.; квітні 2015 року: 1237,84 грн. х 114,0% - 1237, 84 грн. = 173 грн.30 коп.; травні 2015 року: 1237,84 грн. х 102,2% - 1237, 84 грн. = 27 грн.23 коп.; вересні 2015 року: 1237,84 х 102,3% - 1237,84 грн. = 28 грн. 47 коп.; листопаді 2015 року : 1237,84 грн. х 102,0% - 1237,84 грн. = 24 грн. 76 коп.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в сумі 152 грн.00 коп. ( 1237 грн.84 коп. х 3% річних : 365 днів х 1499 днів прострочення).

Отже, рішення суду першої інстанції слід частково скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинська птахофабрика» на користь ОСОБА_2 1237 грн. 84 коп. заборгованості по орендній платі за 2011 рік, 45 грн.19 коп. пені за невнесення орендної плати у визначений договором строк за період з 17.03.2014 року по 17.03.2015 року, 630 грн. 08 коп. суми інфляції, 152 грн.00 коп. 3% річних.

В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Так, судом вірно встановлено, що згідно п.5 Договору оренди землі від 13 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_5 і ТОВ «Пирятинська птахофабрика», строк дії договору складає 5 років. Також цим договором визначено, що орендар повинен не пізніше 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір подовжити його дію. Отже, у договорі оренди землі не передбачена його автоматична пролонгація. Також не надано доказів про наявність додаткової угоди до договору оренди землі та існування між сторонами після 2011 року договірних відносин.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за період з 2012 року по 2015 рік. Тому в цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні якої відповідачеві відмовлено.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено на 10%, то витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції підлягають стягненню з відповідача в сумі 24 грн.36 коп., за подачу апеляційної скарги в сумі 26 грн.80 коп., а всього у розмірі 51 грн.16 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року скасувати в частині відмови ОСОБА_2 у стягненні з ТОВ «Пирятинська птахофабрика» орендної плати за 2011 рік, пені, суми інфляції та 3 відсотків річних.

Ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинська птахофабрика» на користь ОСОБА_2 1237 грн. 84 коп. заборгованості по орендній платі за 2011 рік, 45 грн.19 коп. пені за невнесення орендної плати у визначений договором строк за період з 17.03.2014 року по 17.03.2015 року, 983 грн. 14 коп. суми інфляції, 152 грн.00 коп. 3% річних та судовий збір в сумі 51 грн.16 коп., а всього стягнути 2469 грн.33 коп.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис)

Судді : (підписи)

Копія вірно: