АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4341/16 Справа № 185/8379/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Калиновського А.Б., Варенко О.П.,

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалися на те, що 31 липня 2012 року відповідач ОСОБА_2, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», отримала кредитну картку «Універсальна 55 днів». 09 січня 2014 року відповідач ОСОБА_2 отримала кредит на суму 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору свої зобовязання належним чином відповідач не виконувала, у звязку з чим станом на 09 серпня 2015 року, утворилася заборгованість у розмірі 23 793 грн. 70 коп., тому просили стягнути із ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 31 липня 2012 року у розмірі 23 793 грн. 70 коп. та судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2012 року у розмірі 17 106 грн. 93 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 12 957 грн. 60 коп., заборгованості зі сплати процентів у розмірі 3 399 грн. 33 коп., заборгованості за пенею та комісією 750 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року виправлено описку у вищевказаному рішенні суду від 29 березня 2016 року та зазначено, що вважати вірним викладення другого абзацу резолютивної частини рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2012 року у розмірі 17 106 грн. 93 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 12 957 грн. 60 коп., заборгованості зі сплати процентів у розмірі 3 399 грн. 33 коп., заборгованості за пенею 750 грн.», виключивши помилково вказані слова «та комісією» (а.с.126).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Павлоградсьаого міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи 31 липня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої відповідач отримала кредитну картку «Універсальна 55 днів». 09 січня 2014 року відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна 55 днів», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5, 67, 68, 107, 108).

Відповідачем було допущено невиконання умов договору, у звязку з чим, станом на 09 червня 2015 року, утворилася заборгованість за вказаним договором, яка складається із: заборгованість за кредитом 12 957 грн. 60 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 8 476 грн. 88 коп., пеня - 750 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1 109 грн. 22 коп. (а.с. 4).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що у ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується та складається із: заборгованість за кредитом 12 957 грн. 60 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 8 476 грн. 88 коп., пеня - 750 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1 109 грн. 22 коп. (а.с.4).

З матеріалів справи вбачається, позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку було збільшено фіксовану процентну ставку за кредитним договором, а саме з 01 вересня 2014 року - до 2,9 % щомісячно, а з 01 квітня 2015 року до 3,6% щомісячно.

Частинами 1, 3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом

усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку.

З урахуванням вищевикладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь банку заборгованість зі сплати процентів у розмірі 3 399 грн. 33 коп.

З матеріалів справи вбачається, умовами кредитного договору передбачена відповідальність за порушення зобовязання, а саме: пеня за прострочення оплати.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Тобто, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така ж правова позиці висловлена в постанові Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Отже, враховуючи вищезазначене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені у розмірі - 750 грн., та відмови в частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку штрафів за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд першої інстанції правильно задовольнив частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що кредитну карту та грошові кошти у розмірі 13 000 грн. ОСОБА_2 не отримувала спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скаргі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скаргі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді