У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ МартинюкВ.І., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про встановлення факту належності документів, визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

В грудні 2014 року ПАТ «Дніпрогаз» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з відповідача суму боргу за надані послуги з газопостачання за період з 31 грудня 2004 року по 30 листопада 2014 року у розмірі 35218 грн 47 коп. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначило, що надає відповідачу послуги з постачання природного газу, відповідно до укладеного договору про надання населенню послуг з газопостачання від 26 грудня 2011 року і відкриттям особового рахунку № НОМЕР_1. Проте зобов'язання відповідачем виконуються неналежним чином, оплата отриманих послуг здійснюється несвоєчасно та не в повному обсязі, в зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з грудня 2004 року по 30 листопада 2014 року у розмірі 35218 грн 47 коп., яку просило стягнути з відповідача.

В лютому 2015 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ПАТ «Дніпрогаз», в якій просив встановити той факт, що 3 лютого 2011 року ним був здійснений платіж на суму 14000 грн на рахунок ПАТ «Дніпрогаз» по особовому рахунку № НОМЕР_1. Також просив визнати протиправними та неправомірними дії ПАТ «Дніпрогаз» по нарахуванню заборгованості в розмірі 35218,47 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником будинку з 28 грудня 2010 року. При придбанні ним будинку на лічильнику газу були показники 18278,7 куб.м.

В лютому 2011 року він особисто здійснив авансовий платіж за природний газ, на суму 14000 грн, що підтверджується фіскальним чеком (в якому проте замість його прізвища зазначено прізвище попереднього власника - ОСОБА_3).

Вказав, що 26 грудня 2011 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання населенню послуг з газопостачання ПАТ «Дніпрогаз», згідно умов якого виконавець зобов'язався надавати споживачеві послуги з постачання природного газу, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених договором.

У березні 2012 року відповідач безпідставно припинив надання послуг з постачання природного газу у його будинок без будь-якого попередження, в зв'язку з чим він звернувся спочатку до прокуратури, а згодом до суду з позовом про захист прав споживача та зобов'язання відновити газопостачання.

В рамках розгляду справи № 175/5546/13ц відповідач надав договір №74889 про надання населенню послуг з газопостачання від 26 грудня 2011 року, відповідно до якого опалювальну площу його будинку зазначено в більшому розмірі, а також що він погодився про існування заборгованості за 20805 кубометрів газу, яка становить 34348,45 грн.

Про існування такої редакції договору він дізнався тільки при розгляді його позову. Приймаючи до уваги той факт, що ним з ПАТ «Дніпрогаз» 26 грудня 2011 року дійсно був укладений договір про надання послуг з газопостачання, в умовах якого зазначена правильна площа його будинку - 237,8 кв.м, а також відсутні будь-які умови щодо наявності будь-якої заборгованості за спожитий газ він звернувся до органів досудового слідства із відповідною заявою про кримінальне правопорушення. В рамках кримінального провадження було проведено судово-почеркознавчу експертизу, відповідно до висновку якої підписи від його імені, у графі «підпис споживача» здійснені не ним, а іншою особою.

Зазначав також, що на момент укладення договору купівлі-продажу будинку, між ним і попереднім власником ніяких угод про прийняття будь-яких зобов'язань щодо сплати заборгованості за послуги з газопостачання укладено не було. Тобто, він не є правонаступником попереднього власника домоволодіння і не зобов'язаний сплачувати заборгованість.

Просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічну позовну заяву задоволено частково.

Встановлено факт, здійснення 3 лютого 2011 року ОСОБА_2 платежу на суму 14000 грн на рахунок ПАТ «Дніпрогаз» за фіскальним чеком за №179833, з призначенням платежу: авансовий платіж за надання послуг з газопостачання ПАТ «Дніпрогаз» по особовому рахунку № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, за будинок № 36, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ПАТ «Дніпрогаз» здійснити перерахунок оплати за спожитий природний газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 28 грудня 2010 року по даний час відповідно до показів лічильника газу із врахуванням сплачених 14000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог по зустрічній позовній заяві відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дніпрогаз» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісні позовні вимоги та відмовити у задоволені зустрічного позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дніпрогаз», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, прийшов до обґрунтованого висновку, що вимоги є безпідставними, оскільки позов пред'явлено до неналежного відповідача.

В той же час задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Дніпрогаз» виходив із доведеності та обґрунтованості позову.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 став власником будинку (розташованого за адресою: АДРЕСА_1) лише 28 грудня 2010 року і саме з цього часу в нього виникло зобов'язання по оплаті послуг з газопостачання.

До 28 грудня 2010 року власником будинку була ОСОБА_3

Договором купівлі-продажу спірного будинку, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було передбачено переходу будь-яких боргових зобов'язань від попереднього власника до наступного.

Посилання ПАТ «Дніпрогаз» на п.26, укладеного 26 грудня 2011 року між ПАТ «Дніпрогаз» та ОСОБА_2 договору про надання населенню послуг з газопостачання щодо зобов'язання останнього погасити заборгованість попереднього власника безпідставні, оскільки висновком почеркознавчої експертизи (проведеної в рамках кримінального провадження №00000154) зазначено, що підпис від імені ОСОБА_2 в графі «підпис споживача» в договорі про надання послуг населенню з газопостачання від 26 грудня 2011 року, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

Таким чином, договір від 26 грудня 2011 року, в редакції яка надана ПАТ «Дніпрогаз», не може бути підставою для покладення на ОСОБА_2 обов'язку по сплаті боргу попереднього власника за надані послуги газопостачання.

Також встановлено, що після 6 жовтня 2010 року попередній власник будинку не здійснювала ніяких оплат на користь ПАТ «Дніпрогаз», а згодом - 28 грудня 2010 року продала будинок ОСОБА_2 і який почав нести витрати з оплати наданих послуг із газопостачання.

Отже суд правомірно задовольнив зустрічні позовні вимоги, щодо зобов'язання ПАТ «Дніпрогаз» здійснити перерахунок оплати за спожитий природний газ із врахуванням сплаченого ОСОБА_2 3 лютого 2011 року авансового платежу в сумі 14000 грн.

Доводи про те, що в квитанції про оплату від імені ОСОБА_2 зазначено «борг» є хибними, оскільки на момент оплати відповідач щойно набув право власності на будинок, а тому борг в такому розмірі у нього утворитись не міг.

Також суд дійшов правильного висновку про те, що правовідносини між сторонами виникли з моменту фактичного надання послуг ПАТ «Дніпрогаз» ОСОБА_2, а саме з 28 грудня 2010 року.

Зі змісту судових рішень і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про встановлення факту належності документів, визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргоюПублічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк