У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Кредит-ФОС», третя особа - ОСОБА_3, про визнання діяльності нечесною та визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 вересня 2010 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 241 про отримання позивачем кредитних коштів на споживчі потреби в сумі 130 тис. грн строком 28 листопада 2010 року зі сплатою 39 % річних. Однак, позивач стверджує, що даний договір був ним підписаний під примусом відповідача. Також, відповідач самостійно уклав договір поруки з двома поручителями і договір застави без оригіналу документа для застави та без нотаріального посвідчення. Позивач не надавав відповідачу документа що засвідчує особу та письмову згоду дружини на укладання кредитного договору.

Разом з тим, позивач зазначає, що кредитний договір укладено під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. Вказує, що копії прибуткових касових ордерів від 31 грудня 2010 року № 3895 та від 27 лютого 2012 року № 437 є підроблені і не відповідають оригіналам. Також відповідачем порушено статтю 19 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з чим вважає здійснений правочин недійсним. Членом кредитної спілки «Кредит-ФОС» на момент укладення кредитного договору він не був, оскільки ніяких внесків за 2008-2010 роки не сплачував і участі в діяльності спілки не приймав, членського квитка не отримував, і заяви про вступ до цієї спілки у вересні 2010 року не писав.

Позивач просив визнати діяльність відповідача нечесною, визнати кредитний договір недійсним та стягнути з відповідача моральну шкоду.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 29 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Аналогічну норму місить ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що при укладенні кредитного договору від 28 вересня 2010 року № 241 позивач та відповідач погодили права й обов'язки кожного з них з приводу кредитування та відповідальність за неналежне виконання його умов.

ОСОБА_2 при підписанні спірного договору був ознайомлений з його умовами, правами та обов'язками, що витікали з нього, та правовими наслідками невиконання зобов'язань за вказаним договором, відповідальністю, що настає в результаті невиконання взятих на себе зобов'язань. Також судом встановлено, що позивач сплачував відповідачу проценти за договором, що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 82, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору при зверненні з касаційною скаргою у справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Кредит-ФОС», третя особа - ОСОБА_3, про визнання діяльності нечесною та визнання кредитного договору недійсним.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Кредит-ФОС», третя особа - ОСОБА_3, про визнання діяльності нечесною та визнання кредитного договору недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов