Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Адамовича О.Й.,

за участю: секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ, третя особа ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ про зняття з-під арешту та заборони відчуження усього майна, що належить ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Корольовським відділом ДВС Житомирського МУЮ 18.02.2014 року винесено постанову про арешт всього її майна та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому листу № 2-3417 виданому 06.06.2011 року Соломянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів, у зв'язку з заборгованістю.

Позивач вказує, що заборгованість по аліментах повністю погашена, а тому відсутні підстави для арешту майна.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з викладених в позовній заяві підстав. Вказав, що заборгованість виникла у зв'язку з неотриманням аліментів ОСОБА_4 на пошті. На дату судового засідання заборгованість по аліментах відсутня, аліменти сплачуються вчасно та повністю на рахунок виконавчої служби.

Представник відповідача щодо задоволення позову не заперечила. Вказала, що кошти перераховуються виконавчою службою на картковий рахунок стягувача, заборгованості по аліментах на даний час немає, а тому відсутні підстави для перебування майна під арештом. Також вказала, що арешт з майна у незавершеному виконавчому провадженні може бути знято лише за рішенням суду.

Залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

За ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Корольовському ВДВС Житомирського МУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-3417 виданий 06.06.2011 року Соломянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів.

У зв'язку з виникненням заборгованості по аліментах постановою Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ від 18.02.2014р. було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення 1945,70 грн. та оголошено заборону на його відчуження в межах суми боргу (а.с. 3).

Відповідно до довідки № 27/8646 від 29.09.2015 року виданої Корольовським відділом ДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_3, станом на 01.10.2015 року, немає заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-3417 від 06.06.2011 року (а.с.4).

У довідці-розрахунку № 27 від 01.10.2015 року також вказано, що станом на 01.10.2015 року переплата по аліментах становить 1305,30 грн. (а.с. 14).

Разом з тим, відповідно до довідки-рахунку № 27 від 29.01.2016 року заборгованість по аліментах станом на 01.02.2016 року становить 1200 грн. (а.с. 41), на що представником позивача в судовому засідлані було надано копію заяви на переказ готівки № 22 від 29.01.2016 року, відповідно до якої на депозитний рахунок Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ були зараховані кошти в розмірі 1200 грн. від ОСОБА_3 (а.с. 42).

Згідно з повідомленням головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_2, станом на 01.02.2016 року заборгованість по аліментах ОСОБА_3 погашена в повному обсязі (а.с. 44).

Як вбачається з матеріалів справи, на запит позивача про зняття з-під арешту майна заступник начальника Корольовського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції №277/3-28/1986 від 29.09.2015 року повідомив, що арешт з майна боржника, накладеного постановою державного виконавця від 18.02.2014 року може бути знятий лише за рішенням суду (а.с. 3).

Таким чином, виходячи з положень ч.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" та з огляду на відсутність за позивачем ОСОБА_3 заборгованість по аліментах за виконавчим листом №2-3417 від 06.06.2011 року, наявність якої було підставою для винесення державним виконавцем постанови від 18.02.2014 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 24.01.2009 року Корольовським РВ УМВС в Житомирській області та заборону на його відчуження, накладені постановою державного виконавця Корольовського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції від 18.02.2014 року в межах суми боргу під час примусового виконання виконавчого листа №2-3417 від 06.06.2011 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Адамович