Справа №443/14/16-ц Провадження №2/443/75/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Шальвірі І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання незаконними рішень та державного акту на право приватної власності на землю,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою з вимогами про визнання незаконними рішення №406 від 24.09.1997 року виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області "Про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 650 кв.м для обслуговування індивідуального житлового будинку у м.Жидачеві по вул. Гайдамацькій, 22/1", а також рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради №520 від 17.12.1997 року "Про затвердження уточнених площ земельних ділянок" та скасування Державного акту серії ЛВ №1615 на право приватної власності на землю, який виданий 05.02.1998 року Жидачівською міською радою Львівської області ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0573 га, що розташована на території м.Жидачева вул.Гайдамацька,22/1 для обслуговування індивідуального житлового будинку, який зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю Жидачівської міської ради Львівської області за №228 від 05.02.1998 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що згідно із свідоцтвом про право власності на квартиру від 21.05.1993 року, яке видано Жидачівським целюлозно-паперовим комбінатом, на праві спільної сумісної власності її батькові ОСОБА_4, який помер 23.08.2007 року, матері ОСОБА_2, позивачці ОСОБА_1 та її синові ОСОБА_3, належала квартира №1 на вул. Гайдамацькій,22 у м.Жидачеві Львівської області. У листопаді 2015 року, повернувшись додому із-за кордону та переглядаючи документи, вона виявила серед них вказаний Державний акт про право приватної влсності на землю. ОСОБА_5 до цього акту її покійному батькові ОСОБА_4 на підставі оскаржуваних нею рішень виконавчого комітету Жидачівської міської ради було передано земельну ділянку площею 0,0573 га, яка розташована на території м.Жидачева вул.Гайдамацька,22/1 для обслуговування індивідуального житлового будинку.

Позивачка вважає, що у даному випадку відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень було допущено ряд порушень вимог чинного законодавства, а саме фактично цими рішеннями було приватизовано прибудинкову територію, що прилягає до житлового будинку, в якому знаходиться дві квартири, хоч у рішеннях зазначено, що земельна ділянка передається у приватну власність батькові для обслуговування індивідуального житлового будинку. Окрім того, зазначила, що разом із покійним батьком ОСОБА_4 співвласниками вказаної квартири є вона та заінтересовані особи: ії мати ОСОБА_2 та син ОСОБА_3, які також мають право на приватизацію прибудинкової території.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 за довіреністю адвокат ОСОБА_6, позовні вимоги підтримав із підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області за довіреністю ОСОБА_7 проти задоволення позовних вимог не заперечила .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги із підстав, вказаних у позовній заяві. Вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, перевіривши докази по справі, суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із свідоцтвом про право власності на квартиру від 21.05.1993 року, яке видано Жидачівським целюлюзно-паперовим комбінатом, квартира №1, що знаходиться за адресою: м.Жидачів вул.Гайдамацька,22 належила на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

ОСОБА_5 до рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області №406 від 24.09.1997 року "Про передачу у приватну власність земельної ділянки в м.Жидачеві" виконавчий комітет, розглянувши заяву гр.ОСОБА_4 про передачу йому безоплатно у приватну власність земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку на підставі Декрету КМ України від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" та керуючись ст.ст.17,56,67 Земельного Кодексу України, вирішив передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 650 кв.м. у м.Жидачеві вул.Гайдамацька,22/1 для обслуговування індивідуального житлового будинку та дозволити землевпорядній організації виконати роботи по виготовленню державного акта на право власності на земельну ділянку, зобов"язавши заявника виготовити дежавний акт на право приватної власності на землю.

Також згідно із рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області №520 від 17.12.1997 року "Про затвердження уточнених площ земельних ділянок", виконавчий комітет у зв"язку з уточненням площ земельних ділянок, які визначались при проведенні підготовчих робіт по виготовленню державних актів на право власності на землю та, беручи до уваги висновок депутатської комісії, вирішив затвердити уточнені площі земельних ділянок громадянам, які передаються у приватну власність згідно списку: ОСОБА_4, який проживає на ІНФОРМАЦІЯ_1, земельна ділянка розташована за цією ж адресою для обслуговування житлового будинку площею 0,0573 га.

Згідно із Державним актом серії ЛВ №1615 на право приватної власності на землю, який виданий 05.02.1998 року Жидачівською міською радою Львівської області ОСОБА_4 на підставі рішень №406 від 24.09.1997 року та №520 від 17.12.1997 року виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0573 га, яка розташована на території м.Жидачева вул.Гайдамацька,22/1 для обслуговування індивідуального житлового будинку та вказаний Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю Жидачівської міської ради Львівської області 05.02.1998 року за №228. ОСОБА_5 до ст.17 ЗК України (в редакції 1991 року, на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться ОСОБА_5 народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ОСОБА_5 народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. ОСОБА_5 народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) ОСОБА_5 народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) ОСОБА_5 народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими ОСОБА_5 народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

ОСОБА_5 до положень Декрету КМ України від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", чинного на момент виникнення спірних правідносин, убачається, що сільські, селищні, міські ОСОБА_5 народних депутатів було зобов"язано забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Системний аналіз норм законодавства України, чинного на момент прийняття оскаржуваних рішень, видання правовстановлюючого документа (Державного акта), дає підстави для висновку про те, що у приватну власність громадян можна було передавати лише земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибні ділянки).

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 проживав у чотирьохкімнатній квартирі №1 у житловому будинку в м.Жидачеві вул.Гайдамацька,22 Львівської області, який складався із двох квартир, а також він був одним із чотирьох співвласників вказаної квартири, а земельна ділянка, яка у подальшому ним була приватизована на підставі оскаржуваних рішень та на підставі яких йому було видано Державний акт, фактично мала статус прибудинкової території, йому ніколи не передавалась для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель у користування до прийняття вказаних рішень відповідачем.

Враховуючи вищенаведене та правові приписи чинного на момент прийняття оскаржуваних рішень законодавства, убачається, що відповідачем було порушено вимоги ст.ст.17,67 Земельного Кодексу України (в ред.1991року), а тому вказані рішення слід визнати незаконними.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Зазначені способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. ОСОБА_5 до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Крім того, у п.5 рішення №7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

У справі, що розглядається, відповідачем на підставі оскаржуваних рішень відповідача №406 від 24.09.1997 року та №520 від 17.12.1997 року ОСОБА_4 05.02.1998 року видано Державний акт серії ЛВ №1615 на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,0573 га, яка розташована на території м.Жидачева вул.Гайдамацька,22/1 для обслуговування індивідуального житлового будинку та вказаний Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю Жидачівської міської ради Львівської області 05.02.1998 року за №228.

За таких обставин вказані рішення відповідача №406 від 24.09.1997 року та №520 від 17.12.1997 року не можуть бути змінені самим відповідачем шляхом його скасування або визнання таким, що втратило чинність і підлягають визнанню такими, що є незаконними та скасуванню у судовому порядку.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв'язку з їх обґрунтованістю й доведеністю.

Керуючись ст.ст.17,67 ЗК України (в ред. 1991р.), ст.ст.15,16,346,377 ЦК України, ст.ст.10,11,15,57-60,61,88,169,208-209,212-215,218,294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати рішення №406 від 24.09.1997 року виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області "Про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 650 кв.м. для обслуговування індивідуального житлового будинку у м.Жидачеві по вул. Гайдамацькій,22/1", а також рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області №520 від 17.12.1997 року "Про затвердження уточнених площ земельних ділянок" - незаконними.

Скасувати Державний акт серії ЛВ №1615 на право приватної власності на землю, який виданий 05.02.1998 року Жидачівською міською радою Львівської області ОСОБА_4 на підставі рішень №406 від 24.09.1997 року та №520 від 17.12.1997 року виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області, на земельну ділянку площею 0,0573 га, яка розташована на території м.Жидачева вул.Гайдамацька,22/1, надану для обслуговування індивідуального житлового будинку, який зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю Жидачівської міської ради Львівської області за №228 від 05.02.1998 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя _________________________

29.01.2016