АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/1000/15-ц Номер провадження 22-ц/786/515/16Головуючий у 1-й інстанції Смілянським Є.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Лобова О.А., Акопян В.І.

При секретарі: Гнатюк О.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лукім»я»

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2015 року

в справі за позовами ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лукім»я» про розірвання договору оренди землі від 10.01.2007 року та про визнання недійсним договору оренди землі від 16.05.2012 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до СТОВ « Лукім»я » про визнання недійсним договору оренди землі від 16 травня 2012 року, посилаючись на те, що 16.05.2012 року між ОСОБА_4 та СТОВ « Лукім»я » було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3, 54 га відповідно до якого він надав у строкове платне користування відповідачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області. ОСОБА_4 помер 28.09.2013 року. Вона є власником даної земельної ділянки після померлого ОСОБА_4 Вважає, що укладений договір від 16.05.2012 року є недійсним, оскільки не містить істотної умови оренди землі орендної плати із зазначенням її розміру.

Прохала визнати недійсним договір оренди землі від 16.05.2012 року, зареєстрований в відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області за № 03982, площею 3,54 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :00:005:0049, місцезнаходження якого є територія Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області (а.с. 2-4).

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася також з позовом до СТОВ «Лукім»я» про розірвання договору оренди землі від 10.01.2007 року, посилаючись на те, що 10.01.2007 року між ОСОБА_4 та СТОВ « Лукім»я » було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3, 54 га відповідно до якого він надав у строкове платне користування відповідачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що належала йому на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області. ОСОБА_4 28.09.2013 року помер. На даний час вона є власницею спірної земельної ділянки в порядку спадкування.

Зазначала, що відповідно до п. 38 Договору оренди землі від 10.01.2007 року укладеного між ОСОБА_4 і СТОВ « Лукім»я « перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.Оскільки відповідач заперечує її право, закріплене пунктом 38 Договору, а також не визнає відсутність орендних відносин зі СТОВ «Лукім»я», прохала розірвати договір оренди землі від 10 січня 2007 року, зареєстрований в Оржицькому виїзному офісі ПРФДП ЦДЗК за № 02, площею 3,54 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :00:005:0048, місцезнаходженням якої є територія Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області ( а.с. 24-26).

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2015 року матеріали справ за позовом ОСОБА_2 до СТОВ «Лукім»я» про розірвання договору оренди землі від 10.01.2007 року обєднано в одне провадження з справою за позовом ОСОБА_2 до СТОВ «Лукім»я» про визнання недійсним договору оренди землі від 16.05.2012 року (а.с. 44).

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 18.12.2015 року розірвано договір оренди землі від 10.01.2007 року площею 3, 54 га розташованої на території Лукімської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області та укладений між СТОВ «Лукім»я» та ОСОБА_4, зареєстрований 19.02.2008 року в Оржицькому виїзному офісі ПРФДП ЦДЗК за № 02, кадастровий номер :00:005:0048.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до СТОВ «Лукім»я» про визнання недійсним договору оренди землі від 16.05.2012 року площею 3, 54 га розташованої на території Лукімської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області, зареєстрований в Відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області за № 03982, кадастровий номер :00:005:0049 та укладеного з ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 прохає рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до СТОВ «Лукім»я» про визнання недійсним договору оренди землі від 16.05.2012 року, ухвалити в цій частині нове рішення по суті позовних вимог, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Вважає рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог незаконним, прийнятим всупереч чинному законодавству, з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Місцевим судом безпідставно не враховано, що спірний договір оренди землі не містить істотної умови договору плата із зазначеним її розміру, що є підставою для визнання його недійсним.

В апеляційній скарзі СТОВ «Лукім»я» прохає рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі від 10.01.2007 року площею 3,54 га, розташованої на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, укладеного між СТОВ «Лукім»я» та ОСОБА_4 скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до СТОВ «Лукім»я» в частині розірвання договору оренди землі від 10.01.2007 року відмовити. Вважають, що рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що місцевий суд не визначився із характером спірних правовідносин й правовою нормою, що підлягає застосуванню, не встановив, чи порушуються та в чому саме полягає порушення законних прав позивача, місцевим судом не встановлені всі обставини справи, що мають значення для вирішення справи. Підстав для розірвання спірного договору в силу ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» у суду були відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про їх відхилення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, місцевий суд вірно встановив фактичні обставини справи, що між ОСОБА_4 та СТОВ « Лукім»я » 10.01.2007 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 3, 54 га, відповідно до якого ОСОБА_4 надав у строкове платне користування відповідачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку та яка знаходиться на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області. Даний договір 19.02.2008 року зареєстровано в Оржицькому виїзному офісі ПРФДП ЦДЗК за № 02 (а.с. 27-28).

Відповідно п. 8 зазначеного Договору, договір укладено на пять років. Термін дії Договору змінено ( продовжено ) додатковою угодою до Договору оренди землі від 16.05.2012 року, зареєстрованою у відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області 13.07.2012 року за № 03691, до 31.12.2017 року (а.с. 30).

ОСОБА_4. помер 28.09.2013 року.

19.06.2014 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки земельної ділянки площею 3, 54 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :00:005:0048, місцезнаходженням якої є територія Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, яка належала покійному ОСОБА_4 (а.с. 31).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2014 року власником земельної ділянки площею 3, 5402 га розмір частки 1/2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер: :00:005:0048, місцезнаходженням якої є територія Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області є ОСОБА_2

Власником земельної ділянки кадастровими номером :00:005:0048 у розмірі повної її частки ОСОБА_2 стала внаслідок укладення договору міни частин земельних ділянок від 04.09.2014 року з ОСОБА_5

Згідно договору міни ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_5 1/2 земельної ділянки площею 3, 54 га кадастровим номером :00:005:0050, а ОСОБА_5 передав у її власність 1/2 частки земельної ділянки площею 3,5402 га кадастровим номером :00:005:0048 та 1/2 частки земельної ділянки площею 3, 54 га кадастровим номером :00:005:0049.

Право власності ОСОБА_2 на зазначені земельні ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно витягу № 26368375 виданого 04.09.2014 року та відповідно витягу № 26367557 виданого 04.09.2014 року.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку на рівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

У ч. 2 ст. 651ЦК України визначено, що Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» , перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором або законом.

Пунктом 38 Договору оренди землі від 10.01.2007 року укладеного між ОСОБА_4 і СТОВ «Лукім»я» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Таким чином зазначеним пунктом договору оренди сторони визначили самостійну підставу для розірвання договору - це перехід права власності на земельну ділянку.

Встановивши настання даного факту та волевиявлення нового власника земельної ділянки, який бажає розірвати цей договір, місцевий суд вірно прийшов до висновку про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Доводи апелянта СТОВ «Лукім»я» в тій частині, що новий власник в порушення вимог закону спірну земельну ділянку вже передав в оренду іншим особам, висновки місцевого суду не спростовують , оскільки предметом даного позову є наявність чи відсутність підстав для розірвання договору, а не законність дій позивача у справі щодо передачі в оренду земельної ділянки.

Місцевим судом також встановлено, що 16.05.2012 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Лукім»я» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3, 54 га відповідно до якого він надав у строкове платне користування відповідачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області. Даний договір 24.09.2012 року зареєстровано в Відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області за № 03982. Відповідно п. 9 зазначеного Договору, договір укладено на шість років.

Як вже зазначалось ОСОБА_4 помер 28.09.2013 року.

19.06.2014 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки земельної ділянки площею 3, 54 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :00:005:0049, місцезнаходженням якої є територія Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, яка належала покійному ОСОБА_4

Позивачка є власницею цієї частки земельної ділянки відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2014 року та від 19.06.2014 року.

Власником земельної ділянки за кадастровим номером :00:005:0049 у розмірі повної її частки ОСОБА_2 стала внаслідок укладення договору міни частин земельних ділянок від 04.09.2014 року, про який зазначено вище.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі від 16.05.2012 року, площею 3,54 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:005:0049, розташованої на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, місцевий суд виходив з її недоведеністю та безпідставністю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Отже, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема орендна плата із зазначенням її розміру, є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Додатком № 1 до спірного договору оренди передбачено розміри орендної плати у відсотковому співвідношенні та період виплати (а.с. 7).

Місцевим судом встановлено, що орендна плата за землю ОСОБА_2 виплачена відповідачем по договору від 16.05.2012 року за 2014 рік у повному розмірі.

Кінцевий термін розрахунку за оренду землі за 2015 рік по договору від 16.05.2012 року на час ухвалення рішення суду не настав.

Окрім того, ОСОБА_2 не надала суду будь-яких доказів укладення договорів оренди спірних земельних ділянок з іншою особою.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що відсутність в спірному договорі конкретних розмірів орендної плати не порушує законних прав позивача з огляду на те, що фактично позивач отримала орендну плату за 2014 рік у повному розмірі.

Місцевим судом вірно зроблені посилання на правові позиції Верховного Суду України, викладені в постановах від 02.07.2014 року у справах № 6-47цс14, № 6-71цс14, № 6-77цс14; від 21.01.2015 року у справі № 6-215цс14; від 04.02.2015 року у справі № 6-23цс14 та інші ).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо безпідставності відмови у задоволенні її позовної вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі від 16.05.2012 року, не заслуговують на увагу.

Позивачкою ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено, що відповідачем порушене її право спірним договором оренди, не доведено, у чому саме полягає порушення законних прав позивачки, в силу ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України.

Рішення місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У ХВ А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лукім»я» відхилити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти діб до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис) П.С. Абрамов

Судді: (підписи) ОСОБА_6

ОСОБА_7

З оригіналом згідно: