Номер провадження: 22-ц/785/1068/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Станкевича В.А.

- ОСОБА_2

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2014 року по справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 2-3), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів, як солідарних боржників, на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № ML-500/012/2008 від 30 січня 2008 року в розмірі 62 206, 80 дол. США, що за курсом НБУ на 08.07.2014 року дату подання позову становить 728 584,20 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору.

Свої позовні вимоги позивач, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовував тим, що 30 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № ML-500/012/2008, відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит в розмірі 100 000 дол. США, та в подальшому було укладено ряд додаткових договорів.

В забезпечення кредиту за кредитним договором ML-500/012/2008 від 30 січня 2008 року був укладений договір поруки № SR 500/012/2008 від 30 січня 2008 року із гр. ОСОБА_3

Відповідачі свої зобовязання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконують, в результаті чого мають заборгованість за кредитом, що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом.

Як зазначено в рішенні суду, в судове засідання представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2014 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» ідентифікаційний код 21685166 заборгованість за кредитним договором № ML-500/012/2008 від 30 січня 2008 року в сумі 62 206, 80 доларів США, що за курсом НБУ України на день ухвалення рішення (100 дол. США = 1 533, 5614 гривень) становить 953 979, 47 гривень. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» ідентифікаційний код 21685166 витрати на оплату судового збору в сумі 3 654 гривень

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційні скарги на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2014 року, в яких просять: ОСОБА_3 скасувати рішення суду від 18.11.2014 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що вважає оскаржуване рішення суду не обґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права; ОСОБА_4 перевірити розрахунок банку, відмінити рішення суду від 18.11.2014 року, відхилити позов банку, посилаючись на те, що вважає оскаржуване рішення суду незаконним та несправедливим.

Позивачем рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні відповідачі та їхній представник підтримали апеляційні скарги, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, судова колегія приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є зокрема: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позов ПАТ «ОТП Банк», суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 30 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП-Банк» та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № ML-500/012/2008, відповідно до умов якого Позичальникові було надано Кредит в розмірі: 100 000 доларів США, що підтверджується Кредитними заявками від 30.01.2008 року та 22.02.2008 року.

Згодом, 04 червня 2008 року, між Банком та ОСОБА_4, було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № ML-500/012/2008 від 30 січня 2008 року, яким внесені зміни та доповнення до Кредитного договору та збільшено розмір кредиту на 35 000, доларів США, який було додатково виданий Позичальнику, що підтверджується кредитною заявкою від 04.06.2008 року.

26 лютого 2009 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено Додатковий договір № 2 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № ML -500/012/2008 від 30 січня 2008 року.

Того ж дня, 26 лютого 2009 року, між Банком та ОСОБА_4, було укладено Додатковий договір № 3 до Кредитного договору № ML -500/012/2008 від 30 січня 2008 року.

01 лютого 2010 року між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір № 4 до Кредитного договору № ML -500/012/2008 від 30 січня 2008 року.

17 січня 2011 року між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір № 5 до Кредитного договору № ML -500/012/2008 від 30 січня 2008 року.

26 січня 2012 року між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір № 6 до Кредитного договору № ML -500/012/2008 від 30 січня 2008 року.

Відповідно до п. 3 Частини № 1 Кредитного договору, для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватися Плаваюча процентна ставка, де Фіксований відсоток дорівнює 5,99% (пять цілих 99/100 відсотків) річних.

Підпунктом 1.4.1.1.2. пункту 1.4. Частини № 2 Кредитного договору передбачено, що у разі використання Плаваючої процентної ставки, проценти за користування Кредитом розраховуються як FIDR + фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. За базовий FIDR Сторони приймають ставку FIDR (діючу на момент укладання цього договору). Порядок нарахування процентів врегульовано підпунктом 1.4.1.2. пункту 1.4. Частини № 2 Кредитного договору, відповідно до якого, проценти нараховуються щомісяця у день сплати процентів, але не пізніше дати повернення Кредиту, визначеної у Графіку Платежів (додаток № 1), на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються Позичальником відповідно до п. 1.5. Кредитного договору.

Згідно п. 1.1. Частини № 2 Кредитного договору, Позичальник зобовязаний своєчасно повернути суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у Кредитному договорі із додатками до нього.

Порядок виконання Боргових зобовязань за Кредитним договором встановлений пунктом 1.5. (з підпунктами) Частини № 2 Кредитного договору, пунктом 2.1.2.1. Додаткового договору № 2, пунктом 2.1.3.1. Додаткового договору № 3.

У відповідності до підпункту 2.1.3.1. пункту 2.1.3. Додаткового договору № 3, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати Позичальником Платежів, що зменшуються у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у Графіку Платежів, який є невідємною частиною цього Додаткового договору (Додаток № 1) та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на Поточний рахунок/.

Виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором були забезпечені шляхом укладання із ОСОБА_3 договору поруки № SR 500/012/2008 від 30 січня 2008 року, з урахуванням додаткових договорів № 1 від 04 червня 2008 року та 26 лютого 2009 року.

У звязку з неналежним виконанням покладеного на Позичальника обовязку з повернення кредиту, станом на 08.07.2014 року загальна сума заборгованості відповідачів за кредитним договором становить 62 206 дол. США 80 центів, з яких: 58 857, 72 дол. США залишок заборгованості за кредитом; 3 349, 08 дол. США сума відсотків несплачені відсотки за користування кредитом;

При вирішенні спору по суті, суд першої інстанції враховував те, що відповідач, заперечуючи проти нарахованої суми заборгованості, з клопотаннями про призначення будь-якої експертизи, в тому числі судової бухгалтерсько-економічної експертизи до суду не зверталась, доказів погашення кредиту та відсутності заборгованості перед банком суду не надала. Більш того не надала жодних квитанцій на підтвердження невірності суми розрахунку заборгованості.

Також судом взято до уваги, що відповідач ОСОБА_4 до суду не зявилась, заперечень проти поданого позову та суми, що стягується, не надала.

Разом з тим, судом не взято до уваги твердження відповідача про те, що сума, яка бралась в борг, залишилась не зясованою, так як в досудовій вимозі від 28.04.2014 року на імя ОСОБА_4 йде мова про отримання кредиту у розмірі 100 000 доларів США (а. с. 26), так як зазначене спростовується листом позивача від 23.05.2014 року (а. с. 27), в якому боржникові повідомляється про допущену описку.

Судом звернуто увагу на те, що позивачем ПАТ «ОТА Банк» було вжито всіх можливих та доступних заходів щодо кожного з відповідачів для досудового врегулювання проблеми, однак, це не призвело до повного погашення боргу.

За таких обставин, суд першої інстанції керуючись ст. ст. 526, 543, 554, 611, 615, 623, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 209, 212, 213, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, задовольнив позовні вимоги позивача та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнув з відповідачів на користь позивача судові витрати в рівних частках.

Однак, судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції дійшов до таких висновків неповно зясувавши обставини, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду ґрунтуються на недоведених обставинах, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Так відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України , зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що в матеріалах справи міститься кредитний договір № ML-500/012/2008 від 30.01.2008 року та додаткові договори до нього (а. с. 4-16 т. 1), відповідно до яких позивач (ПАТ «ОТП Банк») надає позичальникові (відповідач ОСОБА_3А.) кредит в розмірі 131 666,64 дол. США.

На підтвердження виконання своїх зобовязань за вказаним кредитним договором банком надано копію кредитної заявки від 30.01.2008 року про видачу кредиту в розмірі 50 000 дол. США (а. с. 20 т. 1), копію кредитної заявки від 22.02.2008 року про видачу кредиту в розмір 50 000 дол. США (а. с. 21 т. 1), копію кредитної заявки від 04.06.2008 року про видачу траншу в розмірі 35 000 дол. США (а. с. 22 т. 1), а також копії заяв на видачу готівки: № 1 від 30.01.2008 року на суму 50 000 дол. США в еквіваленті 252 500 грн., № 9 від 22.02.2008 року на суму 50 000 дол. США в еквіваленті 252 500 грн., № 12 від 04.06.2008 року на суму 35 000 дол. США в еквіваленті 169 820 грн. (а. с. 2-4 т. 2).

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, банком укладено договір поруки № SR-500/012/2008 від 30.01.2008 року та даткові договори до нього (а. с. 23-25 т. 1) з ОСОБА_3, відповідно до яких порукою забезпечується зобовязання боржника за кредитним договором і, зокрема повернення суми отриманого кредиту, розмір якої може скласти 131 666,64 дол. США.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4, яка не була присутня в судовому засіданні в суді першої інстанції, що вбачається з матеріалів справи та рішення суду, пояснила, що в копії заяви на видачу готівки від 22.02.2008 року на суму 50 000 дол. США, яку банком надано для підтвердження виконання своїх зобовязань за кредитним договором та на підтвердження своїх позовних вимог, в графі підпис отримувача стоїть не її підпис, цю заяву вона не підписувала, в цей день 22.02.2008 року в банку не була і грошей не отримувала, в звязку з чим відповідачі просили призначити судову почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 19008/19009/15-32 від 28.04.2016 року (а. с. 2-8 т. 3) «Підпис від імені ОСОБА_4 у графі «Підпис отримувача» у заяві на видачу готівки у розмірі 50 000 дол. США еквівалент у гривнях 252 500 грн. № 9 від 22 лютого 2008 року, у графі «Позичальник:» у кредитній заявці від 22 лютого 2008 року, виконано не ОСОБА_4, зокрема, навмисно зміненим почерком, а іншою особою».

За таких обставин, позивачем не доведено, що ОСОБА_4 відповідно до вище вказаного кредитного договору отримала кредитні кошти в повному обсязі, зокрема в розмірі 50 000 дол. США, а надані позивачем докази на підтвердження отримання ОСОБА_4 вказаної суми (кредитна заявка про видачу кредиту в розмір 50 000 дол. США від 22.02.2008 року, заява на видачу готівки № 9 від 22.02.2008 року на суму 50 000 дол. США в еквіваленті 252 500 грн.) спростовуються висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 19008/19009/15-32 від 28.04.2016 року.

Розрахунок кредитної заборгованості ОСОБА_4, наданий банком на підтвердження своїх позовних вимог, розраховано з суми отриманого кредиту в розмірі 135 000 дол. США. (а. с. 29-30 т. 1,72-74 т. 2), проти чого заперечують відповідачі, щодо отримання ОСОБА_4 кредиту в такій сумі, вказуючи, що отриманий кредит, за виключенням 50 000 дол. США, яких ОСОБА_4 не отримувала, вони повністю сплатили, надавши свій розрахунок (а. с.120-155 т. 2) та копії квитанцій про сплату кредиту (а. с. 86-161 т. 1).

Проти надання іншого розрахунку кредитної заборгованості ОСОБА_4 ніж той, що знаходиться в матеріалах справи та розрахований з суми отриманого кредиту в розмірі 135 000 дол. США, представник банку заперечував, наполягаючи на тому, що ОСОБА_4 отримала кредит саме в розмірі 135 000 дол. США та підтримав раніше наданий розрахунок заборгованості.

Інші докази на підтвердження обставин, якими банк обґрунтовував свої позовні вимоги, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України, відповідно до якої, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, представником банку не надано.

Заявлене клопотання представником банку, стосовно призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи, судом апеляційної інстанції відхилено, як безпідставне, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 150 ЦПК України, щодо підстав проведення повторної експертизи, доводи викладені в клопотанні, які не ґрунтуються на матеріалах справи та не дають підстав для визнання висновку експертів № 19008/19009/15-32 від 28.04.2016 року необґрунтованим, таким, що суперечить іншим матеріалам справи та викликає сумніви в його правильності.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, та на підставі досліджених доказів, які знаходяться в матеріалах справи, судова колегія вважає, що позивачем не доведено отримання ОСОБА_4 відповідно до кредитного договору № ML-500/012/2008 від 30.01.2008 року та додаткових до нього договорі кредиту саме в розмірі 135 000 дол. США та отримання кредиту в такому розмірі не визнається відповідачами, а тому позовні вимоги позивача ґрунтуються на припущеннях та відсутні підстави для їх задоволення, враховуючи позицію відповідачів, яка підтверджується доказами по справі та те, що розрахунок кредитної заборгованості ОСОБА_4, наданий банком на підтвердження своїх позовних вимог, розраховано з суми отриманого кредиту в розмірі 135 000 дол. США., а проти надання іншого розрахунку кредитної заборгованості ОСОБА_4 представник банку заперечував, наполягаючи на тому, що ОСОБА_4 отримала кредит саме в розмірі 135 000 дол. США, що не підтверджується доказами по справі, та підтримав раніше наданий розрахунок заборгованості.

Однак, суд першої інстанції не звернув на це уваги, хоча з матеріалів справи, зокрема відповідей ОСОБА_3 на досудову вимогу та лист банку (а. с. 58-60 т. 1) вбачається, що відповідачі не погоджувалися з розміром отриманого кредиту, на який вказував банк.

Таким чином, на підставі наведеного, судова колегія погоджується з доводами апеляційних скарг і вважає, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2014 року необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з підстав його недоведеності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачів і судові витрати, в звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП Банк».

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_5

ОСОБА_2