Номер провадження: 22-ц/785/493/16
Головуючий у першій інстанції Швець В.М.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М.., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_6, товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» (далі - страхова компанія) матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засіданні позивачі та їх представник підтвердили позовні вимоги і дали пояснення, що 10 березня 2013 року о 2 годині 30 хвилин ОСОБА_6, керуючи автомобілем «Renault Trafic», держ.номер НОМЕР_2, рухався по автотрасі Київ-Одеса в напрямку міста Київ на 84км+400м проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, виїхав на праве відносно напрямку руху узбіччя, допустив зіткнення з бетонною електроопором, після чого автомобіль з'їхав в кювет та перекинувся. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди. Вироком Білоцерковського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2013 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Позивач ОСОБА_3 є чоловіком загиблої ОСОБА_7, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - її діти. Позивачі просили стягнути матеріальну шкоду з відповідача ОСОБА_6 в сумі 11497 грн. До матеріальної шкоди відносять: 2400 грн. витрат на поховання загиблої, 10500 грн. витрат на проведення поминальних обідів, 11020 грн. витрат на встановлення пам'ятника загиблої, 1179 грн. 09 коп. витрат на придбання бензину для проїзду на судові засідання по кримінальній справі, а разом 24497 грн. Але позивачі враховують, що відповідач ОСОБА_6 сплатив добровільно 13000 грн., тому просять стягнути 11497 грн. матеріальної шкоди. Позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також було нанесено моральну шкоду, пов'язану із загибеллю матері, яку оцінюють в сумі по 100000 грн. на кожного. Крім того позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є непрацездатними, знаходились на утриманні загиблої матері, тому просять стягнути по 331 грн. 90 коп. відшкодування шкоди від втрати утримувача щомісячно довічно.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, дали пояснення, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6 була застрахована відповідачем страховою компанією, тому саме вона повинна відшкодувати всю матеріальну шкоду позивачам. Визнали вимоги про стягнення моральної шкоди частково в сумі по 5000 грн. на кожного позивача.

Представник відповідача страхової компанії належним чином сповіщений про час та місце слухання справи, але в засідання не з'явився, надав заяву, у якій позовні вимоги не визнає повністю, вважає, що позивачі та відповідач ОСОБА_6 порушили правила звернення до страхової компанії, просив розглядати справу за відсутності представника страхової компанії.

Рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_3 11497 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_4 6880 грн. на відшкодування моральної шкоди та страхове відшкодування в сумі 331 грн. 90 коп. щомісячно довічно.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_5 6880 грн. на відшкодування моральної шкоди та страхове відшкодування в сумі 331 грн. 90 коп. щомісячно довічно.

Стягнуто з ОСОБА_6 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь держави 257 грн. 35 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 140 грн. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням позивачі та товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» подали апеляційні скарги в яких, позивачі просять змінити це рішення в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_6 та ТДВ «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суму моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. - кожному, а ТДВ «Страхова компанія «Провіта» також просить змінити рішення суду в частині стягнення моральної шкоди та по життєвого страхового відшкодування у вигляді щомісячних виплат, відмовивши в задоволенні цих вимог в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В останнє судове засідання відповідачі та їх представники не з'явились, ОСОБА_6 та його представник просили розглянути справу за їх відсутністю, залишивши рішення суду в силі, а товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» вибуло з останньої відомої суду адреси, нову адресу суду не повідомило, а тому вважається повідомленим належним чином у відповідності до норм чинного процесуального законодавства.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 3 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Згідно вироку Білоцерковського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2013 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, через те, що 10 березня 2013 року о 2 годині 30 хвилин ОСОБА_6, керуючи автомобілем «Renault Trafic», держ.номер НОМЕР_2, рухався по автотрасі Київ-Одеса в напрямку міста Київ на 84км+400м проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, виїхав на праве відносно напрямку руху узбіччя, допустив зіткнення з бетонною електроопором, після чого автомобіль з'їхав в кювет та перекинувся. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

Відповідно до ст.ст.22,1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобілем на час ДТП законно володів ОСОБА_6 Згідно ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.ст.979, 988, 990 ЦК України збиток повинна сплатити страхова компанія. Цивільна відповідальність автомобіля відповідача ОСОБА_6 була застрахована відповідачем - страховою компанією. Позивачі визначили матеріальну шкоду в сумі 24497грн., до якої віднесли: 2400 грн. витрат на поховання загиблої, 10500 грн. витрат на проведення поминальних обідів, 11020 грн. витрат на встановлення пам'ятника загиблої, 1179 грн. 09 коп. витрат на придбання бензину для проїзду на судові засідання по кримінальній справі. Але витрати на проведення поминальних обідів не можуть бути віднесені до матеріальної шкоди, а витрати на придбання бензину не пов'язані з даною справою, тому суд першої інстанції визначив, що загальна сума матеріальної шкоди має становити з 2400 грн. витрат на поховання загиблої та 11020 грн. витрат на встановлення пам'ятника загиблої, разом на суму 13420 грн., що відповідає вимогам ст.1201 ЦК України. Саме в цьому розмірі матеріальну шкоду повинна відшкодувати відповідач страхова компанія.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції в цій частині невірно визначив той факт, що витрати на проведення поминальних обідів не можуть бути віднесені до матеріальної шкоди. Такі витрати відносяться до матеріальної шкоди, однак, у відповідності до чинного законодавства, сплачувати їх повинна не страхова компанія, а винна особа, тобто ОСОБА_6

ОСОБА_6 на організацію похорон сплатив суму в 13000 грн. і вона повинна бути зарахована як часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Суд першої інстанції встановив суму відшкодування матеріальної шкоди в межах вимог, а саме в сумі 11497 грн., не зазначивши при цьому з яких складових вона складається.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначену суму змінити з 11497 грн. до 10320 грн. виходячи з наступного.

Позивачі при складанні позовних вимог помилилися в розрахунку суми матеріальної шкоди, так як послалися на те, що поминальний обід на проведення 40 днів із смерті ОСОБА_7 їм обійшовся в 3750 грн. Однак, відповідно до наданої ними квитанції (а.с. 22), вартість обіду склала 3150 грн.

Таким чином загальна сума матеріальної шкоди, пов'язаної з похованням ОСОБА_7 та проведенням поминок складає 23320 грн. (2400 + 6750+3150+11020) (а.с.21-22 об.)

У відповідності до п. 27.4 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Тобто, страхова компанія, повинна сплачувати тільки матеріальні витрати на поховання та встановлення пам'ятника, однак, не більше ніж 13764 грн. (1147 (мін. зарплата станом на березень 2013р.) х12).

На поховання та встановлення пам'ятника позивачі потратили 13420 грн.

ОСОБА_6 на організацію похорон добровільно надав суму в розмірі 13000 грн.

Таким чином, залишок невідшкодованої суми матеріальних витрат позивачів складає не 11497 грн. як зазначив суд, а 10320 грн. (23320 грн. - 13000 грн.).

Таким чином, відповідач ОСОБА_6 фактично сплатив частину суми витрат позивачів на встановлення пам'ятника та поховання потерпілої, які повинна була понести страхова компанія в повному обсязі відповідно до чинного законодавства.

Саме залишок невідшкодованої суми матеріальних витрат позивачів на поховання та встановлення пам'ятника загиблої ОСОБА_7 в сумі 10320 грн. повинен бути стягнутий із товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта».

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральна шкода складається у фізичному болі і стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з протиправним поводженням щодо нього самого, членів його родини або близьких родичів; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою що його заподіяла, при наявності його провини.

В судовому засіданні правильно було встановлено, що відповідач ОСОБА_6 допустив незаконні дії у відношенні позивачів, що спричинило моральні страждання для них, що виразилися в психічних стражданнях внаслідок загибелі матері.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_6 застрахував свою відповідальність, суд першої інстанції стягнув моральну шкоду з відповідача - страхової компанії в сумі по 6880 грн. на кожного з позивачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до вимог п. 27.3 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з відповідача - страхової компанії підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі по 13764 грн. на кожну дитину загиблої, а не по 6880 грн., як зазначив суд першої інстанції.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_6, суд правильно врахував, що ОСОБА_6 добровільно сплатив 13000 грн. позивачам на організації похорон, сам є пенсіонером, інвалідом, загибель родички позивачів сталася через ненавмисний злочин відповідача ОСОБА_6

В той же час, судова колегія вважає, що встановлений судом розмір відшкодування моральної шкоди в сумі по 7000 грн. на кожного з позивачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є недостатнім для відшкодування такої шкоди, так як діти загиблої також є інвалідами з дитинства, знаходились на повному утриманні матері, перенесли велике нервове та психологічне потрясіння через загибель матері, внаслідок чого змінилася їх організація подальшого життя, а тому колегія суддів вважає за необхідне, виходячи із принципів розумності та справедливості, збільшити розмір відшкодування моральної шкоди з 7000 грн. на кожного з позивачів до 25000 грн. на кожного з позивачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тим самим задовольняючи частково апеляційну скаргу позивачів, які просили змінити рішення суду саме в частині стягнення морального відшкодування.

Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди від втрати утримувача, суд правильно врахував, що загибла внаслідок ДТП ОСОБА_7 була матір'ю позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є інвалідами дитинства та знаходились на утриманні загиблої.

Статтею 1200 ЦК України, а саме, ч.1 цієї статті передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

3) інвалідам - на строк їх інвалідності;

4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.

Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Згідно розрахунку, частка, що приходилась на позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складає 331 грн. 90 коп. щомісячно.

З урахуванням того, що свою відповідальність відповідач ОСОБА_6 застрахував у відповідача страхової компанії, відповідно до ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання страхового відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого мають особи, що знаходились на утриманні у потерпілого. Сплаті підлягає частина недоотриманих доходів потерпілого, яка приходилась на кожного утриманця під час його життя. Тому вимоги позивачів у цій частині дійсно базуються на нормах закону та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог п. 27.2 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Тому, відповідно до ч.1 п.3 ст.1200 ЦК України ці позивачі дійсно мають право на відшкодування шкоди від втрати утримувача.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що позивачі мають право на відшкодування шкоди від втрати утримувача довічно і в повному обсязі саме із страхової компанії.

Так, у п. 27.5 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначено, що відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. (стаття 27 у редакції Закону

України від 05.07.2012 р. N 5090-VI).

Відповідно до Полісу №АВ/9942470, загальний ліміт відповідальності (страхова сума) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілого складає 100000 грн. (а.с.48).

Розмір франшизи складає 500 грн.

Загальний розмір усіх страхових відшкодувань які підлягають здійсненню, попередньо встановлений судом апеляційної інстанції, складає: 10320 грн. матеріальної шкоди та по 13764 грн. моральне відшкодування на кожну дитину загиблої, а взагалі 37 848 грн. (10320+13764+13764).

Таким чином остаточна сума в межах якої страховик повинен здійснювати відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у сумі по 331 грн. 90 коп. на кожного щомісячно, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України повинна бути не більшою ніж 61652 грн. (100 000 (стр. сума) - 500 (франшиза) - 37848 (матер. та мор. відшкодув.) = 61652 грн.).

Зазначені суми відшкодування повинні стягуватись із страхової компанії щомісячно починаючи з 10.03.2013р. в межах остаточної загальної вище визначеної страхової суми у розмірі 61652 грн.

Після закінчення цього ліміту та припинення стягування цієї суми з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта», зазначені суми підлягають стягненню щомісячно з винної особи - ОСОБА_6 протягом строку інвалідності ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Також колегія суддів вважає, що посилання суду (а також апелянта - страхової компанії) на постанову Кабінету Міністрів України №1776 від 31 грудня 2004 року «Про затвердження Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок ДТП» не може вважатися правильним і законним так як вказана постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ №1173 від 19.12.2012р., тобто до виникнення страхового випадку.

Апелянт - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»в своїй апеляційній скарзі не довело обставини, на які посилалося як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянта товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» взагалі не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» інші доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що в частині сум страхового відшкодування, матеріального та морального відшкодування, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, суд порушив та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим, є підстави для зміни рішення суду першої інстанції в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п.1-4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 лютого 2015року змінити.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_3 10320 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_4 13764 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також страхове відшкодування в сумі 331 грн. 90 коп. щомісячно починаючи з 10.03.2013р. в межах визначеної страхової суми.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_5 13764 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також страхове відшкодування в сумі 331 грн. 90 коп. щомісячно починаючи з 10.03.2013р. в межах визначеної страхової суми.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також страхове відшкодування в сумі 331 грн. 90 коп. щомісячно протягом строку інвалідності ОСОБА_4, починаючи з моменту припинення стягування цієї суми з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта».

Стягнути з ОСОБА_6 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також страхове відшкодування в сумі 331 грн. 90 коп. щомісячно протягом строку інвалідності ОСОБА_5, починаючи з моменту припинення стягування цієї суми з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

В.О.Панасенков