Справа № 635/8159/13-ц
Провадження № 2/635/320/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Письменної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Харківська регіональна філія державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», ОСОБА_4, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування запису про його державну реєстрацію, припинення права власності на земельну ділянку, поновлення порушеного права користування земельною ділянкою і поновлення її меж, зобовязання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Харківська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», ОСОБА_4, в якому з урахуванням уточнень просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул.Калініна та вїзд Калініна 39/1, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_5 р№2-2597 на імя ОСОБА_6; визнати незаконним та скасувати рішення ХХХІІІ сесії V скликання ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області від 23 вересня 2010р. про передачу у власність ОСОБА_3 безоплатно земельної ділянки загальною площею 0,1804га в тому числі: 0,1500га для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, 0,0304га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вїзд Калініна, 39/1; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданої ОСОБА_3, який мешкає за адресою: Харківська Харківський район, смт. Покотилівка, в'їзд Калініна №3 на земельну ділянку загальною площею 0,1804га в тому числі: 0,1500га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, 0,0304га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вїзд Калініна № 3, виданий на підставі рішення ХХХШ сесії V скликання ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області від 23 вересня 2010р. та скасувати запис про державну реєстрацію даного державного акту. Крім того просить поновити порушене право ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна 39/1 встановивши межі вказаної земельної ділянки, які існували раніше згідно рішення виконкому ОСОБА_2 селищної ради від 23.11.1955 року №21 та зобов'язати ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, орієнтовною площею 0,08га розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна 39/1 та привести її у придатний для подальшого використання стан, шляхом знесення самовільно збудованого житлового будинку з надвірними спорудами.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 29 серпня 1989 року посвідченого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_5 реєстровий №2-2597, ОСОБА_1 належить 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна, 39/1. 51/100 частина вказаного будинку належала співвласнику ОСОБА_7, який за договором дарування подарував належну йому частку ОСОБА_4 від 26 грудня 2013 року. За житловим будинком розташованим за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна, 39/1 зареєстрована земельна ділянка площею 2757 кв.м. на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 селищної ради від 23.11.1955р. №21, що підтверджується даними технічного паспорту на вказане домоволодіння. Житловий будинок розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна, 39/1 складається з двох квартир. Квартира №1 складається з приміщень 1-2 житлової кімнати, 1-3 -кухні, 1-4 житлової кімнати, 1-5 житлової кімнати, 1 сіней, 11 кладової, має житлову площу 22,80кв.м., загальну 29,60кв.м. Квартира №2 яка складається з приміщень 2-2 кухні 2-3 житлової кімнати, 1 тамбуру, 11 сіней, кладової та має житлову площу 10,00кв.м., загальну 19,80кв.м. В 2012 році сусідом сумежної земельної ділянки за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, в-д Калініна, №3 було порушено межу між земельними ділянками та на земельній ділянці, закріпленій за житловим будинком в смт. Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна 39/1 ОСОБА_3 розпочав будівництво. Згоди на порушення меж між земельними ділянками, вона не надавала. Оскільки будинок був придбаний нею в 1989р., а рішення №21 виконкому ОСОБА_2 селищної ради про виділ земельної ділянки датовано 23.11.1955р. відповідно до ст. 90 ЗК УРСР, який діяв на час придбання нею будинку, розташованого на спірній земельній ділянці, на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. В звязку з чим вона просить поновити її порушене право встановивши межі вказаної земельної ділянки, які існували раніше згідно рішення виконкому ОСОБА_2 селищної ради від 23.11.1955 року №21 та зобов'язати ОСОБА_3 знести будівлі, побудовані ним самочинно на належній їй земельній ділянці. Крім того при укладання договору купівлі-продажу від 29 серпня 1989 року посвідченого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_5 її прізвище «Литвин» помилково вказано, як «Літвін». Вказаний договір був укладений безпосереднє нею з ОСОБА_7, який діяв по довіреності в інтересах та від імені ОСОБА_8. Кошти за даним договором нею віддавалися частками, що підтверджується наданими розписками про передачу коштів за частину житлового будинку.

У судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали, просили його задовольнити, надав пояснення відповідно викладеному у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи в його відсутність відповідно вимог законодавства.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснила, що у відповідності до приписів ч.9 ст.79-1, 83, 116, 123, 202 Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути обєктом цивільних прав, виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Оскільки позивачем не надано до суду витягу з Державного земельного кадастру, жодного доказу на підтвердження належними визначеними Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» засобами доказування обставин щодо існування у позивача прав щодо земельної ділянки, зокрема щодо існування факту офіційного визнання і підтвердження Державною реєстраційною службою України та її органами відповідних речових прав позивача щодо вказаної "земельної ділянки", земельна ділянка по вул. Калініна та вїзду Калініна 39/1 у смт. Покотилівка, Харківського району, Харківської області не є обєктом права відповідно приписів ст.ст. 79, 79-1, ЗК України. Із пояснень Позивача, наданих в суді вбачається, що вона не зверталась до ОСОБА_2 селищної ради з заявою про передачу їй у користування або у власність земельної ділянки, якою вона користується та вона не надавалася їй селищною радою у користування. Посилання Позивачки на ч.2 ст.120 ЗК України та на ст.90 ЗК УРСР (1970 року) « якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на яких вони розміщені…» є безпідставним, оскільки вона є власником 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна, 39/1 згідно договору купівлі-продажу від 29 серпня 1989 року посвідченого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_5 реєстровий №2-2597. Відповідно Земельного Кодексу Української РСР (Введеного в дію Законом N 2874-VII ( 2874-07 ) від 08.07.70, який втратив чинність на підставі Постанови ВР УРСР N 562-XII ( 562-12 ) від 18.12.90, ВВР, 1991, N 10, ст.99, станом на 29 серпня 1989 року, тобто на час укладання позивачем договору купівлі-продажу житлового будинку Статтею 20 ЗК УРСР (1970 року) встановлено перелік документів, що стверджують право землекористування. Відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються ОСОБА_9 Міністрів СРСР. Право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування. Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється ОСОБА_9 Міністрів Української РСР. Зазначені документи видавалися після відводу земельних ділянок в натурі. Оскільки позивачем не надано до суду взагалі будь-яких документів, щодо відведення їй земельної ділянки із встановленням її меж, або надання їй дозволу на користування земельною ділянкою, за вищезазначеною адресою, вважає, що встановити межі її взагалі неможливо. Технічний паспорт, наданий позивачем, не встановлює межі. Відповідно ст. 88 ЗК УРСР (1970 року) в містах, де є індивідуальне житлове будівництво, виконкоми міських рад можуть надавати громадянам для цієї цілі земельні ділянки в розмірах від 0,03 до 0,06 га з урахуванням місцевих умов в незалежності від складу сімї. Оскільки смт. Покотилівка є селищем міського типу відповідна норма встановлена ст.102 ЗК УРСР (1970 року), згідно якої розмір земельної ділянки становить від 0,07 до 0,12 га. Також норма земельної ділянки встановлена ст. 32 «Положення землі міст і селищ міського типу Української РСР» затверджене 20 березня 1984 р. N 136 згідно якої земельні ділянки для будівництва надаються в таких розмірах для індивідуального житлового будівництва: у містах - від 0,03 до 0,06 гектара, у селищах міського типу - від 0,07 до 0,12 гектара. Позивач по справі посилається на рішення №21 виконкому ОСОБА_2 селищної ради про виділ земельної ділянки площею 2757 кв.м., датовано 23.11.1955р. Між тим, оскільки площа земельної ділянки встановлена даним рішенням більш ніж вдвічі перевищує норму земельної ділянки відповідно ст. 90 ЗК УРСР (1970 року) в даних обємах земельна ділянка не може переходити в користування позивача згідно норм визначених законом на той період часу. Крім того станом на 23.11.1955 року діяв Земельний кодекс УСРР прийнятий 29 листопада 1922 р. третьою сесією ВУЦВК шостого скликання, який затверджено постановою VII Всеукраїнського з'їзду ОСОБА_9 від 14 грудня 1922 р. Враховуючи той факт, що в договорі купівлі-продажу від 29 серпня 1989 року посвідченого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_5 реєстровий №2-2597 укладеним між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 зазначено, що останній належить житловий будинок на підставі правовстановлюючих документів, виданих в період з 1973 по 1978 рік, які підтверджують перехід права власності, земельна ділянка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна, 39/1 не могла бути надана продавцю житлового будинку в користування на 23.11.1955 року. Також не можливо встановити і строк на який вона надавалась та користувача. На підставі вищевикладеного представник відповідача вважає, що позивачем не доведено факт порушення його прав користування земельною ділянкою в звязку з відсутністю документів, які підтверджують у нього наявність такого права. Крім того на підставі права власності на земельну ділянку виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією ОСОБА_3 суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у зв'язку із реалізацією прав власності. На спірній земельній ділянці побудовано житловий будинок, який прийнятий в експлуатацію та зареєстрований в органах державної реєстрації у встановленому законом порядку. З урахуванням характеру спірних правовідносин вважає, що визнання протиправним та скасування рішення ХХХШ сесії V скликання ІІокотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 03 вересня 2010 року не може бути застосовано у цій справі, як належний спосіб захисту прав позивача. Крім того вважає, що факт належності правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу від 29 серпня 1989 року посвідченого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори саме позивачу нічим не підтверджується, оскільки з наданих позивачем розписок вбачається, що кошти за договором надавалися нею представнику за довіреністю на протязі майже двох років, що суперечить існуючому договору купівлі-продажу, а також інституту представництва, з урахуванням того моменту, що продавець, яким була надана довіреність, на момент повернення залишку коштів помер.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу від 29 серпня 1989 року посвідченого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_5 реєстровий №2-2597, ОСОБА_10 належить 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна, 39/1 /т. 1 а.с. 47-48/.

Позивачем надано до суду копію паспорту, серія КО №342930, виданого 13 лютого 2002 року Автозаводським РВ КМУ УМВС в Полтавської області в якому її прізвище зазначене ОСОБА_1 /а.с. 46/. Оскільки в даному випадку на час укладання договору купівлі-продажу мала місце помилка в звязку з перекладанням прізвища, суд вважає за можливо встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що договір купівлі-продажу 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна, 39/1, посвідчений 29 серпня 1989 року державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_5 реєстровий №2-2597 належить ОСОБА_1. Даний факт не заперечувався відповідачем по справі ОСОБА_7, яким було отримано кошти за даним договором згідно наданих до суду розписок.

Отже, як зазначає позивач, саме вона є власником 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна, 39/1 згідно договору купівлі-продажу від 29 серпня 1989 року посвідченого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_5 реєстровий №2-2597.

На підтвердження позовних вимог в частині розміру спірної земельної ділянки та її меж позивачем надано технічний паспорт, виготовлений в 1989 році на житловий будинок, розташований за адресою: смт. Покотилівка, вул. Калініна, №39/1, Харківська область, Харківський район, згідно якого вбачається, що розмір земельної ділянки становить 2757 кв.м. та зазначено, що даний розмір земельної ділянки зареєстровано на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 селищної ради від 23.11.1955 року №21 /т. 1 а.с. 49-51/.

Судом досліджено архівний витяг з протоколу №21 засідання виконкому ОСОБА_2 селищної ради трудящих від 23.11.1955 року, в якому зазначено, що повісткою дня засіданні виконкому були результати заміру земель будівельних кварталів в смт. Покотилівка та за результатами розгляду даних замірів вирішено затвердити надані проекти кварталів /т. 1 а.с. 93/.

При цьому суд бере до уваги, що на час прийняття даного рішення діяв Земельний кодекс УСРР, прийнятий 29 листопада 1922 р. третьою сесією ВУЦВК шостого скликання, який затверджено постановою VII Всеукраїнського з'їзду ОСОБА_9 від 14 грудня 1922 р., згідно якого визначені форми землекористування: товариська, общинна, дільнична, хутірська, змішана та колективна.

Згідно ст. 197 ЗК УСРР 1922 року реєстрації підлягали всі окремі земельні ділянки в межах області без виключення окремих земельних ділянок, при цьому земля, яка знаходиться в загальному користуванні, реєструвалася як одна ділянка без поділу її між окремими землекористувачами.

Відповідно ст.127 ЗК УСРР 1922 року розміри садибних ділянок в селищах визначались суспільством за постановою більшості його повноправних членів і повинні бути однакові для всіх дворів. При цьому надлишки і недоліки землі в садибних ділянках дворів в порівнянні з установленою нормою зрівнювалися з іншими угіддями.

До ведення в дію ЗК УРСР (1970 року) право на користування земельною ділянкою в звязку із переходом права власності на будівлю не передбачалось.

Крім того в договорі купівлі-продажу від 29 серпня 1989 року посвідченого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_5 реєстровий №2-2597 укладеним між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 зазначено, що останній належить житловий будинок на підставі правовстановлюючих документів, виданих в період з 1973 по 1978 рік, які підтверджують перехід права власності, тому земельна ділянка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул.Калініна та вїзд Калініна, 39/1 не могла бути надана продавцю житлового будинку в користування 23.11.1955 року.

В судовому засіданні було досліджено матеріали архівної інвентарної справи, наданої КП «ХРБТІ» на запит суду згідно якої вбачається, що при проведенні первинної інвентаризації 08.12.1946 року, розмір земельної ділянки за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Калініна та в-д Калініна, 39/1 становив 3600 м.кв. При проведенні інвентаризації в 1985 року розмір земельної ділянки зазначений 2757 кв.м. На схематичному зображені земельної ділянки зазначено червоним кресленням розмір земельної ділянки, яка підлягає вилученню зі сторони садиби №3 по вїзду Калініна та з червоної лінії вїзду Калініна. Будь-які відомості, щодо надання у власність або у користування земельної ділянки попереднім власникам матеріали інвентаризаційної справи не містять /т. 2 а.с. 2-44/.

Як встановлено судом, позивач набув право власності на 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель згідно договору купівлі-продажу від 29 серпня 1989 року.

Частиною 3 ст. 5 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Статтею 20 Земельного Кодексу Української РСР від 08.07.1970, який втратив чинність на підставі Постанови ВР УРСР N 562-XII від 18.12.1990, ВВР, 1991, N 10, ст.99, на час укладання позивачем договору купівлі-продажу житлового будинку було встановлено перелік документів, що стверджують право землекористування, відповідно до основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування. Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється ОСОБА_9 Міністрів Української РСР. Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі.

Згідно ст. 90 ЗК УРСР (1970 року) на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Якщо попередній власник будівлі одержав земельну ділянку на пільгових умовах за нормами, що перевищують діючі, за новим власником будинку може бути закріплена в користування земельна ділянка, виходячи з норм, встановлених статтею 88 цього Кодексу.

Відповідно ст. 88 ЗК УРСР (1970 року) в містах, де є індивідуальне житлове будівництво, виконкоми міських рад можуть надавати громадянам для цієї цілі земельні ділянки в розмірах від 0,03 до 0,06 га з урахуванням місцевих умов в незалежності від складу сімї. Тобто для селища міського типа, яким є селище Покотилівка, норма розміру земельної ділянки становить від 0,07 до 0,12 га. Відповідно ст.102 ЗК УРСР (1970 року).

Також норма земельної ділянки встановлена ст. 32 «Положення про землі міст і селищ міського типу Української РСР», Затверджене ОСОБА_9 Міністрів Української РСР від 20 березня 1984 р. N 136 згідно якої земельні ділянки для будівництва надаються для індивідуального житлового будівництва у містах в розмірі від 0,03 до 0,06 гектара, у селищах міського типу - від 0,07 до 0,12 гектара.

Тобто, на час виникнення у позивача права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, розмір земельної ділянки в селищах міського типу для індивідуального будівництва та обслуговування житлового будинку не міг бути більше 0,12 га.

Як зазначає позивач, а також даний факт підтверджується відповіддю ОСОБА_2 селищної ради Харківського району та області, ОСОБА_1 з заявами про надання в користування або у власність земельної ділянки в с.Покотилівка по вул. Калініна 39/1 не зверталась, будь-які відомості про виділення їй земельної ділянки відсутні.

З метою обєктивного розгляду справи та розгляду питання, які потребують спеціальних знань по справі було призначено судову земельно-технічну експертизу.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №4712, виготовленої Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_11, від 08.09.2014 року фактичний розмір земельної ділянки №39/1 по вул. Калініна та вїзду Калініна у смт. Покотилівка, Харківського району, Харківської області становить 1675 кв.м., фактичний розмір даної ділянки зменшився на 1028 кв.м. Встановити, чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладення земельних ділянок відповідно до вимог нормативно-правових актів та правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які знаходяться за адресами смт. Покотилівка вул. Калініна та вїзд Калініна 39/1 та смт. Покотилівка, вїзд Калініна №3 не надається можливим в звязку з відсутністю вихідних даних для даного дослідження /т. 1 а.с. 70-81/.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено право на користування земельною ділянкою площею 2757 кв.м. за адресою: смт. Покотилівка, вул. Калініна 39/1, Харківського району, Харківської області.

Відповідно ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно рішення ХХІ сесії V скликання ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області від 26 грудня 2008р. ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтованою загальною площею 0,2га втому числі: 0,1500га для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, 0,05га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою:Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вїзд Калініна №3 /т. 1 а.с. 29/.

Згідно рішення ХХХІІІ сесії V скликання ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області від 03 вересня 2010р. передано у власність ОСОБА_3 безоплатно земельну ділянку загальною площею 0,1804га втому числі: 0,1500га для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, 0,0304га ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вїзд Калініна №3 /т. 1 а.с. 28/.

На підставі вказаних рішень відповідачем отримано 05.09.2011 року державні акти на право власності на земельні ділянки 0,1500га для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, 0,0304га ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вїзд Калініна №3.

За змістом ст.5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ОСОБА_2 селищна рада Харківського району Харківської області є органом місцевого самоврядування.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, з аналізу вказаних приписів Конституції України та закону, органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти.

До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. Ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Підставою для визнання рішення незаконним та таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Умовою визнання рішення незаконним є також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного рішення від 03.09.2010 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Прав та порушення інтересів інших осіб в звязку з прийняттям даного рішення судом не встановлено.

На підставі рішення відповідача від 03.09.2010 року ОСОБА_3 видано Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ №558525 та серія ЯЛ №558524, державна реєстрація яких проведена 30.06.2011 року /т. 1 а.с 82/.

Таким чином, суд зазначає, що рішення ОСОБА_2 селищної ради від 03.09.2010 року, є ненормативним правовим актом індивідуальної дії органу місцевого самоврядування, стосується прав і обов'язків конкретних, чітко визначених у рішенні, суб'єктів, яким воно адресоване. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників цивільних правовідносин у спосіб, вичерпний перелік яких передбачений законодавством.

Отже, визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень можливе: по-перше - лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням, по-друге - лише у разі, якщо може бути відновлено те становище, яке існувало до видання акта.

Оскаржуване рішення відповідача від 03.09.2010 року стосується лише відповідача - ОСОБА_12В і ніякою мірою безпосередньо не зачіпає права, свободи та інтереси позивача. Крім того, вказане рішення, як ненормативний правовий акт місцевого самоврядування, є актом одноразового застосування та вичерпало свою дію фактом його виконання. На його підставі виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією відповідачем суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у зв'язку із реалізацією прав власності. З урахуванням характеру спірних правовідносин суд зазначає, що визнання протиправним та скасування рішення ХХХІІІ сесії V скликання ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області від 03 вересня 2010 року та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, видані ОСОБА_3 на підставі даного рішення не може бути застосовано у цій справі, як належний спосіб захисту прав позивача.

Так, матеріалами справи підтверджується, що згідно Державних актів на право власності на земельні ЯЛ №558525 та серія ЯЛ №558524 ОСОБА_12 належать на праві власності земельні ділянки площею 0,1500га для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, 0,0304га ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вїзд Калініна №3.

Позивачем не надано до суду будь-яких доказів, щодо наявності на земельній ділянці, яка знаходиться в її користуванні, самовільно побудованих ОСОБА_3 будівель.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Із пояснень представника відповідача вбачається, що будівництво на земельній ділянці здійснено відповідно проекту та введено згідно законодавства в експлуатацію, що підтверджується копію технічного паспорту на житлові будинку за адресою: в-д Калініна, №3 в смт. Покотилівка в якому відсутні відомості про самовільне будівництво та наявний штамп про будівництво відповідно затвердженому проекту.

Оскільки позивачем не доведено факт порушення його права на користування спірною земельною ділянкою, враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК), суд вважає, що розгляд питання про відновлення права шляхом знесення будівель та споруд є неналежним способом захисту.

Згідно 1 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено припис, у відповідності до якого громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади, або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених законом або за результатами аукціону.

Частиною 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною 1 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і, припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Також статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність порушення прав та законних інтересів позивача та про неможливість їх захисту шляхом скасування рішення відповідача від 03.09.2010 року., визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки видані ОСОБА_3, та зобов'язання ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, орієнтовною площею 0,08га розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівка, вул. Калініна та вїзд Калініна 39/1 та привести її у придатний для подальшого використання стан, шляхом знесення самовільно збудованих будівель.

Суд не приймає до уваги як належний доказ пояснення свідка ОСОБА_13. про те, що акт погодження меж ним не підписувався, оскільки на ньому є його підпис і його невідповідність тій чи іншій особі повинна бути доведена експертним шляхом. Інші пояснення даного свідку не стосуються позовних вимог.

Згідно встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, інші доводи позивача суд не вважає належними та такими, що впливають на вирішення даного спору.

Судові витрати суд, відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, залишає за позивачем.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5,13,15,16 ЦК України; ст.127 ЗК УСРР 1922 року, ст.ст. 20, 88, 90 ЗК УРСР 1970 року , ч.9 ст.79-1, 83, 116, 123, 202 Земельного кодексу України, ст.ст. 10,11, 88, 209,212,214-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Харківська регіональна філія державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», ОСОБА_4, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування запису про його державну реєстрацію, припинення права власності на земельну ділянку, поновлення порушеного права користування земельною ділянкою і поновлення її меж, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що договір купівлі-продажу 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вулиця Калініна та вїзд Калініна, 39/1, посвідчений 29 серпня 1989 року державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_5 реєстровий №2-2597 належить ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - А.Ю. Полєхін