№ 2-788/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28. 01. 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Бобровник О. В.

при секретарі: Яковенко Н. К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» - про визнання частково недійсним кредитного та стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» - про визнання частково недійсним кредитного та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що 14 березня 2013 року між ним та ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» було укладено Кредитний договір № 50007879 на суму 242720,11 грн., з фіксованою процентною ставкою 9,90%, з цільовим призначенням для придбання автомобіля строком на 60 місяців.

В подальшому Додатковими угодами до Договору від 06.03.2014 та від 09.07.2014 року, в тому числі, було збільшено строк кредиту до 84 місяців та викладено додаток 1 до Договору «Графік погашення заборгованості» в новій редакції та фактично надано додатковий кредит в іноземній валюті у сумі 7 238,92 дол. США з цільовим призначенням - сплата страхових платежів. Також встановлено, що на додатковий кредит розповсюджуються загальні умови кредитування, які є додатком до кредитного договору.

Відповідно до умов договору всі платежі сплачуються у гривнях і підлягають сплаті за розрахунком відповідно до обмінного курсу гривні до долара США.

Загальними умовами кредитного договору передбачено застосування еквіваленту іноземної валюти у розрахунках між сторонами зазначеного договору та встановлюється порядок такого розрахунку.

Графіком погашення кредиту до Кредитного договору встановлена сума щомісячного платежу в доларах США, що складає 360,44 доларів США.

Позивач вважає, що укладання графіку погашення заборгованості за кредитом із відображенням платежів лише в доларах США є незаконним оскільки кредитор у відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України надав кредитні кошти в національній валюті, а тому повернення кредиту та відсотків повинно відбуватися у валюті кредиту.

Позивач під час пропонування та отримання кредиту мав намір та надавав згоду на отримання споживчого кредиту у національній валюті Україні - гривні. Щомісячне перерахування тіла кредиту, додаткового кредиту та процентів за ними з доларів США у гривню вводить позивача в оману стосовно валюти кредитування, предмету договору, його ціни та способу розрахунку ціни договору.

Позивачу під час укладення Договору від 14.03.2013 № 50007879 відповідач повідомив, що позивачу надається кредит у національній валюті України в сумі 242720,11 грн., а фактично надано кредит у іноземній валюті.

Позивач зазначає, що він не надав би своєї згоди на укладення даного Договору на таких умовах, оскільки мав намір і бажав отримати споживчий кредит у національній валюті для оплати товару (транспортного засобу), який продавався автосалоном по ціні визначеній в гривнях.

Таким чином відповідач ввів в оману позивача щодо валюти кредитування, а отримання кредиту в іноземній валюті не відповідало його волевиявленню, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів» з боку відповідача при вчиненні даного Договору.

В зв'язку із зазначеним позивач з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просив суд:

1. Визнати частково недійсним Кредитний договір від 14.03.2013 № 50007879, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті», а саме у «Основних умовах кредитування» Договору:

- положення: «Еквівалент суми кредиту в дол. США: 29851,20 дол. США» пункту «Сума кредиту»;

- пункту «Курс для обчислення» повністю;

- положення: «... і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування» останнього абзацу цього Розділу;

2. Визнати недійсним у Додатоку «Загальні умови кредитування» до Кредитного договору від 14.03.2013 № 50007879, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті»:

- положення: «В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін» абзацу 1 пункту 1.1.;

- пункт 1.3.(1.3.1., 1.3.2., 1.3.3.) повністю;

- пункти 2.3., 2.3.1. повністю.

3. Визнати недійсним Додаток 2 «Графік погашення заборгованості до Кредитного договору від 14.03.2013 № 50007879, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті».

Позивач в судове засідання не з'явився, направивши до суду замість себе представниця який в судовому засіданні позовну заяву з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримав та просив суд про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на наступне. Представник відповідача вважає, що висновок позивача про те, що Графік погашення кредиту складений в іноземній валюті - дол. США, та про те, що у договорі відсутня інформація щодо орієнтованої сукупної вартості кредиту, не відповідає дійсності. Окрім того, положення чинного законодавства не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Таким чином висновки позивача про те, що положення кредитного договору, якими встановлюється еквівалент зобов'язання в дол.. США є незаконним, оскільки порушують норми чинного законодавства України, зокрема ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів», є такими, що не відповідають дійсності. Також представник відповідача вважає хибним твердження позивача щодо того, що відповідач при укладенні договору ввів позивача в оману стосовно валюти кредитування оскільки валютою кредитування є українська гривня, сторони свідомо погодили умову договору щодо встановлення еквіваленту суми кредиту в дол. США, що відповідає вимогам чинного законодавства України. Тобто при укладенні договору позивач вільно та свідомо погодився виконувати усі зазначені в ньому зобов'язання, таким чином доводи позивача про те, що його якимось чином введено в оману щодо валюти кредитування не відповідають дійсності. Представник відповідача заперечуючи проти вимог позивача також посилався на те, що договір містить повну інформацію стосовно сукупної вартості кредиту, а при укладанні договору відповідачем було дотримано принцип добросовісності та положення п. 1.3., 1.3.1. загальних умов кредитування відповідають принципам справедливості та нормам чинного законодавств України. В зв'язку із зазначеним представник відповідача вважаючи вимоги позивача не обґрунтованими та не доведеними, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін присутніх в судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» було укладено Кредитний договір № 50007879 на суму 242720,11 грн., з фіксованою процентною ставкою 9,90%, з цільовим призначенням для придбання автомобіля строком на 60 місяців (а.с. 16-27).

В подальшому Додатковими угодами до Договору від 06.03.2014 та від 09.07.2014 року, в тому числі, було збільшено строк кредиту до 84 місяців та викладено додаток 1 до Договору «Графік погашення заборгованості» в новій редакції та фактично надано додатковий кредит в іноземній валюті у сумі 7 238,92 дол. США з цільовим призначенням - сплата страхових платежів. Також встановлено, що на додатковий кредит розповсюджуються загальні умови кредитування, які є додатком до кредитного договору. (а.с. 28-34).

Розділом «Основні умови кредиту» Договору визначено еквівалент суми кредиту в доларах США у розмірі 29851,20 дол. США та курс для обчислення - 8.1310 дол. США.

Також розділом «Основні умови кредиту» Договору визначено, що усі платежі за Договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в дол. США, визначеному вище.

Разом з тим, графіком погашення заборгованості суми платежів визначено виключно в іноземній валюті, а саме в доларах США. Даний факт підтверджується Графіком погашення кредиту, який є Додатком до кредитного Договору та міститься в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 1.3.1 Загальних умов кредитування (додаток до Договору) «розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту», «позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього Кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій що зазначена в такому розрахунку, обмінний курс, який був використаний Компанією, збільшиться більше, ніж на 2% різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується Позичальником».

Таким чином, і зазначення еквіваленту валюти, і наявність графіку погашення заборгованості, яким суми платежів визначено виключно в іноземній валюті - долари США та порядок розрахунку розміру щомісячних платежів (перерахунок доларів США у гривню по курсу зазначеному в розділі Договору «Основні умови кредиту») свідчить про те, що фактично валютою Кредитного договору є долар США, тобто споживчий кредит надано в іноземній валюті.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).

Приписами частини 1 статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» імперативно закріплено, що надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Частиною 4 статті 11 цього ж закону, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Невідповідність договору споживчого кредиту вимогам закону в момент його укладення тягне за собою недійсність такого договору або окремих його положень відповідно до статті 215 ЦК України.

Частиною 1 статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане виключно в гривнях.

Згідно з частиною 1 статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, в тому числі, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно предмету договору, ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.

Встановлено, що 14.03.2013 року позивач звернувся до відповідача за отриманням кредиту у національній валюті Україні - гривні, позивач під час пропонування та отримання кредиту мав намір та надавав згоду на отримання споживчого кредиту у національній валюті Україні - гривні.

Щомісячне перерахування тіла кредиту, додаткового кредиту та процентів за ними з доларів США у гривню вводить позивача в оману стосовно валюти кредитування, предмету договору, його ціни та способу розрахунку ціни договору.

Вбачається, що позивачу під час укладення Договору від 14.03.2013 № 50007879 відповідач повідомив, що позивачу надається кредит у національній валюті України в сумі 242720,11 грн., а фактично надано кредит у іноземній валюті.

Позивач при зерненні до суду зазначав, що він не надав би своєї згоди на укладення даного Договору на таких умовах, оскільки мав намір і бажав отримати споживчий кредит у національній валюті для оплати товару (транспортного засобу), який продавався автосалоном по ціні визначеній в гривнях.

Таким чином вбачається, що відповідач ввів в оману позивача щодо валюти кредитування, а отримання кредиту в іноземній валюті не відповідало його волевиявленню, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів» з боку відповідача при вчиненні даного Договору.

Відповідно до ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч.4 в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Згідно з частино 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються сума кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Вбачається, що відповідачем у кредитному договорі не зазначено повна сума кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, як у процентному значені так і в грошовому виразі (у національній валюті України - гривні) у вигляді окремого письмового документу, а наявний розрахунок проведено поверхнево та не зрозуміло для споживача.

Отже, в порушення п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач не надав ОСОБА_1, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної, достовірної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту у національній валюті України - гривні, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного Закону.

Відповідно до положень пункту 3 частини 5 статті 11 та статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки (а не самих сум відсоткової ставки). Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Вбачається, що на сьогоднішній день ціна договору в гривні збільшилася більше ніж в три рази навіть при її обрахунку за офіційним курсом долару, встановленого Національним банком України (станом на 14.05.2015 - 20,57 грн. за 1 дол. США), а саме з 242720,11 грн. до 614039,18 грн. (29851,20 дол. США X 20,57 грн.), і це зростання витрат споживача за користування гривневим кредитом без врахування відсотків за користування грошима, які відповідач фактично обраховує з нової вже ціни договору.

Таким чином вбачається, що в такий спосіб відповідач включив до договору додаткові приховані платежі, які має сплачувати позивач.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» такі положення договору споживчого кредиту є несправедливими.

Відповідно до частини 5 статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Додаток 2 «Графік погашення заборгованості до Договору» на підставі приписів ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», також підлягає визнанню не дійсним.

Таким чином, враховуючи те, що в кредитному договорі містяться положення, які порушують законодавство України, є несправедливими по відношенню до позивача та в наслідок (за допомогою) яких відповідачем було введено в оману, окремі частини кредитного договору, відповідно до статті 215 ЦК України, мають бути визнані недійсними.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов ґрунтується на нормах чинного законодавства, підтверджений доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн.

Виходячи із викладеного та керуючись ст. ст. 16, 215, 530, 533, 1054, 1055 ЦК України, ст.. ст.. 11, 18, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» - про визнання частково недійсним кредитного та стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити.

Визнати частково недійсним кредитний договір від 14.03.2013 року № 50007879, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті», а саме у «Основних умовах кредитування» Договору:

- положення: «Еквівалент суми кредиту в дол. США: 29851,20 дол. США» пункту «Сума кредиту»;

- пункту «Курс для обчислення» повністю;

- положення: «... і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування» останнього абзацу цього Розділу.

Визнати недійсним у Додатку «Загальні умови кредитування» до кредитного договору від 14.03.2013 № 50007879, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті»:

- положення: «В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін» абзацу 1 пункту 1.1.;

- пункт 1.3.(1.3.1., 1.3.2., 1.3.3.) повністю;

- пункти 2.3., 2.3.1. повністю.

Визнати недійсним Додаток 2 «Графік погашення заборгованості до кредитного договору від 14.03.2013 року № 50007879, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті».

Стягнути з ТОВ «Порше Мобіліті» в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Апеляційнаскарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: