АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/7638/15-ц Головуючий суддя І інстанції Срокіна І. І.
Провадження № 22-ц/790/3793/16 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: «договірні правовідносини»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Гуцал Л.В., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря: Новокщонової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання зобовязань припиненими та усунення перешкод у здійсненні права розпорядження нерухомим майном, -

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що 14 травня 2002 року між ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу, далі - ОСОБА_2А.) та ОСОБА_5 було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримала 50 000 грн. та зобовязалась повернути вказану суму не пізніше 15 червня 2002 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором ОСОБА_2 передала в заставу належну їй на праві власності квартиру № 37 в будинку № 9 «А» по вулиці Академіка Богомольця в м. Харкові, про що 16 травня 2002 року 10 вересня 2007 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою було зроблено відповідний запис.

Посилаючись на те, що 12 червня 2002 року ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за договором позики належним чином виконала, а саме - повернула ОСОБА_5 борг у розмірі 50 000 грн., проте у порушення умов договору ОСОБА_5 не звернувся до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження квартири, а у вересні 2014 року стало відомо про те, що 17 липня 2002 року він помер, ОСОБА_2 просила визнати виконаними та припиненими її зобовязання за договором позики від 14 травня 2002 року, усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою № 37 в будинку № 9 «А» по вул. Академіка Богомольця в м. Харкові шляхом виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про заборону відчуження вказаної квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки факту знаходження у боржника ОСОБА_2 другого примірника договору позики та наявності на ньому власноручно зробленого ОСОБА_5 запису про повернення йому позивачкою боргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів виконання взятих на себе за укладеним 14 травня 2002 року з ОСОБА_5 договором позики зобовязань, а відтак відсутності підстав для визнання зобовязань припиненими та виключення у звязку з цим запису про заборону відчуження предмету застави.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судовим розглядом встановлено, що 14 травня 2002 року між ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2А.) та ОСОБА_5 було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримала 50 000 грн. та зобовязалась повернути вказану суму не пізніше 15 червня 2002 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором ОСОБА_2 передала в заставу належну їй на праві власності квартиру № 37 в будинку № 9 «А» по вулиці Академіка Богомольця в м. Харкові.

16 травня 2002 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою було зроблено запис № 5631638 про заборону відчуження вищевказаного нерухомого майна.

Вказаний договір складено та посвідчено у трьох примірниках, один з яких призначено для зберігання у приватного нотаріуса, а інші, викладені на бланках нотаріальних документів, видані сторонам.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Як убачається із матеріалів справи, представником позивача надано два примірника договору, на одному з яких міститься рукописний напис наступного змісту: «Я ОСОБА_6 получил деньги в сумне 50 000 грн. от ОСОБА_4 согласно данного договора. 12 июня 2012 г.»

Отже враховуючи наявність вказаного примірника договору у позичальника ОСОБА_2, колегія суддів дійшла висновку про те, зобовязання за вказаним договором виконано нею належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України однією з підстав припинення права застави є припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані (ч. 2 ст. 593 ЦК).

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки) (п. 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України віл 22 лютого 2012 року № 296/5).

Отже існує законодавчо визначений порядок припинення обтяження іпотечного майна шляхом зняття заборони його відчуження, а відтак відсутні підстави для задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон запису № 5631638, зробленого на підставі нотаріально посвідченого договору, який не визнано недійсним чи розірвано.

За таких обставин, апеляційна скарга. підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про визнання зобовязань за договором позики припиненими у звязку з їх належним виконанням та відмову у задоволенні позову в частині виключення з реєстру запису про заборону відчуження нерухомого майна з інших підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати припиненими у звязку з належним виконанням зобовязання ОСОБА_2, що виникли на підставі договору позики, укладеного 14 травня 2002 року між нею (на той час ОСОБА_4) та ОСОБА_5, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 2-984.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді