АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22ц/796/2732/16 Головуючий у 1 інстанції - Виниченко Л.М.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.,

суддів - Побірченко Т.І., Барановської Л.В.,

при секретарі - Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укросцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року про відмову в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Укросцбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, щодо видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 вересня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 191 700 грн. 18 коп. та 2317 грн. третейського збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невірне застосування судом норм матеріального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати, а питання видачі виконавчих листів передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції невірно застосував Закон України «Про третейські суди», а також помилково зазначив, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є справою про захист прав споживачів, яка виключена з компетенції третейського суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №693АІ1, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит на купівлю автотранспортних засобів в сумі 166 660 грн. зі сплатою 16.20% річних.

Того ж дня, на забезпечення виконання кредитних зобов'язань між сторонами згаданого вище договору та ОСОБА_2 укладено договір поруки №693АІ1-ПОР.

Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що урегулювання будь-яких питань, що стосуються даного Договору і становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

Крім того, п. 5.1 договору поруки також містить третейське застереження.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 вересня 2015 рокупозов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. З відповідачів стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 191 700 грн. 18 коп. та 2317 грн. третейського збору.

Відмовляючи ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів виходив з того, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не була йому підвідомча відповідно до закону.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», який набрав чинності 12 березня 2011 року, частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 вересня 2015 року у справі №6-856цс15, оскільки однією із сторін спору є споживач послуг банку, а спір виник щодо заборгованості за споживчим кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Крім того, за змістом правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 04 листопада 2015 року у справі №6-2074цс15, заборона на розгляд третейськими судами справ щодо захисту прав споживачів поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором не була підвідомча третейському суду, що є підставою для відмови у видачі виконавчого листа згідно п.2 ч.1 ст. 389-10 ЦПК України.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до п.1ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну Публічного акціонерного товариства «Укросцбанк» відхилити, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги

Головуючий:

Судді: