РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2016 року м. Слов'янськ Єд. унік. № 243/8654/16-ц

Провадження № 2/243/4238/2016

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.

при секретарі судового засідання Кабановій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона працювала у відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) «Слов'янський керамічний комбінат» на посаді ведучим економістом ВМТС з 08.09.1971 року по 31.12.2000 року. З 01.01.1999 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду по справі № 2/243/3498/2016 (№ 243/6903/16-ц) від 19.09.2016 року вирішено стягнути з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» заборгованість по заробітній платі в сумі 5337,45 грн. Виконавчий листа за рішенням суду був своєчасно направлений до відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції, але державна виконавча служба винесла постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

В червні 2013 року позивач з колективом ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» звернулися з колективною скаргою до Слов'янського міського управління соціального захисту населення, та 21.06.2013 року отримали відповідь, згідно з якою скарга була розглянута, та було роз'яснено, що корпоративне право на управління державним майном підприємства ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» належить Фонду державного майна України, частка державної власності майна у статутному фонді підприємства складає 92,9 %.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором призначений арбітражний керуючий Жмайло О.І. Згідно з п. 5 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги, не задоволені за недостатністю майна вважаються погашеними.

В листопаді 2013 року колектив працівників звернувся до прокуратури Донецької області.

28.11.2013 року було отримано лист Головного управління юстиції в Донецькій області, згідно з яким на даний час заведене виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» знищено відповідно до акту про знищення виконавчих проваджень та інших документів органу державної виконавчої служби від 17.05.2008 року, у відповідності до п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 05.07.1999 року № 470/7.

За весь час державні органи не вжили заходів щодо сплати заборгованості із заробітної плати та виконання рішень суду, не припинили порушення прав позивача протягом тривалого часу.

Оскільки частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» становить 92,90 %, згідно з ч. 1 ст. 619 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, законом передбачена поряд з відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи, якою є держава Україна.

Посилаючись на ст. ст. 619, 625 ЦК України, ст. 8 Конституції України, позивач просить суд стягнути з Фонду державного майна України на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 5337,45 грн. за заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду у справі № 2/243/3498/2016 (№ 243/6903/165-ц) від 19.09.2016 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача Фонду державного майна України в судове засідання не з'явився, відповідач надав суду клопотання з проханням розглядати справу без участі представника Фонду державного майна України, а також надав заперечення проти заявлених позовних вимог, згідно з якими вважає заявлені вимоги необґрунтованими, оскільки акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення дій товариством або іншими акціонерами. Законом не передбачена додаткова (субсидіарна) відповідальність Фонду поряд з відповідальністю ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат». Фонд також не є правонаступником товариства.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» у період часу з 08.09.1971 року по 31.12.2000 року, що встановлено рішенням Слов'янським міськрайонним судом Донецької області у цивільній справі № 2/243/3498/2016 від 19.09.2016 року, та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

19.09.2016 року Слов'янським міськрайонним судом Донецької області у цивільній справі № 2/243/3498/2016 (№ 243/6903/16-ц) за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції було винесено заочне рішення (а. с. 5-7), яким позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, вирішено стягнути з відповідача ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 5337,45 грн.

В даному випадку суд не погоджується з доводами позивача стосовно того, що відповідач має нести додаткову (субсидіарну) відповідальність за дії ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 619 ЦК України, договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЦК України, акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать (крім випадків, установлених законом).

Абзацами першим та другим ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство не відповідає за зобов'язаннями акціонерів. До товариства та його органів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення акціонерами протиправних дій, крім випадків, визначених законом. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

Окрім того, ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» є юридичною особою, не є казенним підприємством, та за приписами ч. 1 ст. 176 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на вимоги ст. 619 ЦК України, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватись трудове законодавство, зокрема, Кодекс законів про працю України, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватись до трудових правовідносин, оскільки виникає лише у разі порушення зобов'язання.

В даному випадку між позивачем та відповідачем не існувало жодних зобов'язань, вони не знаходились у трудових відносинах, а тому у відповідача не виникає обов'язок перед позивачем щодо виплати сум, належних від підприємства ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат».

З огляду на вищенаведене, керуючись принципами розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв