Справа № 344/7634/15-ц
Провадження № 2/344/1240/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Ухвалою від 03 березня 2016 року, на підставі ч. 1 ст. 37 ЦПК України, здійснено заміну відповідача ОСОБА_2 на ОСОБА_1.

Позов мотивований тим, що позивач надає послуги у квартиру відповідача з 01.11.2011 року (з моменту прийняття будинку на баланс), який неналежно проводить оплату за надані послуги, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 1 915 грн. 33 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві та просив задовольнити позов повністю.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, суду пояснили, що договору про надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з комунальним підприємством Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» чи КП «ЄРЦ» ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_1 не укладали. Послуг належної якості позивач не надає, а тому відповідачка не оплачує такі послуги.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов'язання по оплаті наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідачка по справі є співвласником квартири АДРЕСА_2 з 29.12.2015 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.12.2015 року.

Позивач, після прийняття будинку АДРЕСА_2 на баланс, почав надавати послуги відповідно до структури та періодичності, строків їх надання, затвердженої рішенням Івано-Франківської міської ради від 15.09.2011 року зі змінами (а.с.8-15).

Згідно вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав, обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до положення ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обов'язки спадкодавця щодо оплати житлово-комунальних послуг не належать до зобов'язань, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця (боржника), тобто не припиняються його смертю, у зв'язку з цим, вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають виконанню відповідачкою, як спадкоємцем, що прийняв спадщину.

Як досліджено судом, після смерті ОСОБА_2 його дружина ОСОБА_1 прийняла спадщину. Про відкриття спадщини позивача, всупереч вимогам ч. 1 ст. 1281 ЦК України, не повідомила.

ОСОБА_2 послуги, які надавав позивач не оплачував з листопада 2011 року до квітня 2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.28).

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 25.12.2015 року № 66-2 перейменовано комунальне підприємство «Єдиний розрахунковий центр» на комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія».

В силу дії п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону.

Внаслідок неналежного виконання споживачем - відповідачем зобов'язання по оплаті наданих послуг виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 1 915 грн. 33 коп.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що договір між позивачем і ОСОБА_2 чи відповідачкою не укладався. Саме на цьому і наголошувала відповідачка, як безпідставність позовних вимог КП «МІУК».

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з конкретним споживачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору приєднання про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, є зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Окрім того, в підтвердження надання послуг позивачем до будинку, де проживає відповідачка, представником позивача надано належні докази надання таких послуг та укладення відповідних договорів з обслуговуючими організаціями.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі ст.ст. 261, 264, 526, 815 ЦК України, ст. ст. 13, 20 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209,212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», ідентифікаційний код 35277442 - 1 915 грн. 33 коп. (одну тисячу дев'ятсот п'ятнадцять гривень 33 копійки) заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та 243 грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення 30 травня 2016 року.

Суддя Бабій О.М.