АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 444/2-175/10 Головуючий в суді першої
Провадження № 22ц/774/360/К/16 інстанції суддя - Биканов І.Р.
Категорія 81 (4) Доповідач -Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Митрофанової Л.В.,

із секретарем Євтодій К.С.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 02 грудня 2015 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця та начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця та начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (надалі Дзержинський ВДВС), в якій просила визнати неправомірними дії державного виконавця Дзержинського ВДВС ОСОБА_3 по винесенню постанови від 06 травня 2011 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження і передачу виконавчого документа ліквідаційній комісії в особі директора ПП Люсі ОСОБА_4 у звязку з ліквідацією боржника юридичної особи та скасувати вказану постанову; визнати неправомірними дії начальника Дзержинського ВДВС ОСОБА_5 щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця від 06 травня 2011 року та зобовязати начальника Дзержинського ВДВС відновити виконавче провадження і витребувати у ПП Люсі виконавчий лист №2-175 від 09 червня 2010 року, виданий Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ПП Люсі на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 319 950,00 грн. В обгрунтування своїх вимог заявник посилалась на те, що на виконанні Дзержинського ВДВС перебувало виконавче проводження про стягнення з ПП Люсі на її користь грошових коштів, яке постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС від 06 травня 2011 року було закінчено на підставі п.7 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження у звязку з передачею виконавчого документу ліквідаційній комісії у звязку з ліквідацією боржника юридичної особи. 31 березня 2011 року виконавчий документ було передано директору ПП Люсі, яка в заяві про закриття виконавчого провадження зазначила себе як голову ліквідаційної комісії. 22 травня 2013 року ОСОБА_2 отримала витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, згідно з яким ПП Люсі не було ліквідоване та на теперішній час значиться як зареєстроване. Крім того, 16 квітня 2014 року під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження нею виявлено, що вони не містять відомостей щодо початку процедури ліквідації боржника та про створення ліквідаційної комісії, також не проведена перевірка щодо наявності у ПП Люсі майна для задоволення вимог кредитора. 24 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулась із скаргою на дії державного виконавця до начальника Дзержинського ВДВС у порядку ст. 82 Закону України Про виконавче провадження, на що отримала безпідставну та необгрунтовану, на її думку, відмову у її задоволенні.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 02 грудня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця та начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання скасування ухвали суду задоволення її скарги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права. Зокрема, на її думку, судом не врахавно те, що у державного виконавця Дзержинського ВДВС не було жодних підстав для закінчення викнавчого провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження з передачею виконавчого документу ліквідаційній комісії, оскільки ані на момент винесення постанови, ані на теперішній час відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо ліквідації ПП «Люсі» не внесено.

Представник заявника ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2

Дзержинський ВДВС та його начальник ОСОБА_5, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи через свого представника ОСОБА_6, у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки не повідомили.

Статтями 27, 31 ЦПК України встановлено, що особи,иякі беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав і лише одним обовязком добросовісно здійснювати свої процесуальні права та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено й в статтях 1 11 ЦПК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

На думку колегії суддів, неявка в судове засідання представника Дзержинського ВДВС та його начальника ОСОБА_5, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку в судове засідання представника Дзержинського ВДВС та його начальника ОСОБА_5 такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 червня 2010 року Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу видано виконавчий лист №2-175 про стягнення з ПП Люсі на користь ОСОБА_2 319 950,00 грн. (т.2 а.с. 7).

Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Криворізького МУЮ від 06 липня 2010 року відкрито виконавче провадження № 20080516 за виконавчим листом №2-175 (т.2 а.с. 9).

22 березня 2011 року до Дзержинського ВДВС надійшла заява Голови ліквідаційної комісії ПП Люсі ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження та передачу виконавчого листа №2-175 ліквідаційній комісії з наданням оригіналу витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про перебування ПП Люсі в стані припинення підприємницької діяльності з призначенням головою ліквідаційної комісії ОСОБА_4 (т.2 а.с. 111-112).

Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ОСОБА_3від 06 травня 2011 року виконавче провадження № 20080516 за виконавчим листом №2-175 закінчено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження у звязку з передачею виконавчого документу ліквідаційній комісії у звязку з ліквідацією боржника юридичної особи (т.2 а.с. 114).

У відповідності до ч.1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, діїчи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що станом на 20 січня 2011 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено відомості щодо перебування ПП «Люсі» у стані припинення підприємницьої діяльності й призначення головою комісії з припинення підприємницьої діяльності ОСОБА_4, та дійшов висновку про наявність підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження. Також суд прийшов до висновку про відсутність будь-яких порушень прав ОСОБА_2 від дій як начальника, так і державного виконавця Дзержинського ВДВС, та про відповідність вимогам закону постанови про закінчення виконачого провадження від 06 травня 2011 року.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у звязку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно п. 3 ст. 110 Цивільного кодексу України якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Відповідно до п. 1 ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" якщо вартості майна боржника юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

При порушенні господарським судом провадження у справі про банкрутство відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, а саме, зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

У подальшому за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора, здійснює офіційне оприлюднення ухвали про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Згідно п. 5 ст. 111 Цивільного кодексу України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Пунктом 7 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції чинній станом на травень 2011 року, передбачалось, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 67 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ліквідації боржника-юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку.

Згідно із ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії у випадку ліквідації боржника юридичної особи, а закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" здійснюється лише в процедурі банкрутства в порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Вирішуючи скаргу, суд першої інстанції не врахував, що при здійсненні ліквідації за рішенням власника в порядку, передбаченому ст. 110 Цивільного кодексу України, дія мораторію чинним законодавством України не передбачена, а отже, виконавче провадження зупиненню та закінченню не підлягає, виконавчі дії повинні були здійснюватись до настання обставини, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", а саме ліквідації юридичної особи до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про її припинення відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 111 Цивільного кодексу України.

Як убачається з матеріалів справи, станом на 20 січня 2011 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено відомості про перебування ПП Люсі у стані припинення підприємницької діяльності та про призначення головою комісії з припинення підприємницької діяльності ПП Люсі ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 202).

Тобто, на час винесення державним виконавцем спірної постанови Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не містив відомостей про ліквідацію ПП Люсі.

Оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не внесено запис про ліквідацію ПП Люсі, у Дзержинського ВДВС не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження.

У звязку з цим суд першої інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_2 у визнанні неправомірними дій державного виконавця Дзержинського ВДВС ОСОБА_3 по винесенню постанови від 06 травня 2011 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-175 від 09 червня 2010 року, виданим Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу, про стягнення з Приватного підприємства Люсі на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 319 950,00 грн., та скасуванні цієї постанови.

Крім того, судом встановлено, що 26 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до начальника Дзержинського ВДВС ОСОБА_5 зі скаргою на дії державного виконавця Басса О.Є., в якій просила скасувати оскаржувану постанову державного виконавця від 06 травня 2011 року.

17 червня 2014 року ОСОБА_2 отримала лист начальника Дзержинського ВДВС ОСОБА_5 від 12 червня 2014 року, вих. № 14424, яким їй відмовлено у задоволенні скарги у звязку із відсутністю підстав для скасування постанови державного виконавця від 06 травня 2011 року про закінчення виконавчого провадження, винесеної у відповідності до діючого на час винесення вказаної постанови законодавства, оскільки вказана постанова не оскаржена у судовому порядку та не скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, підстави для відновлення виконачого провадження також відсутні (т.2 а.с. 176).

На думку колегії суддів, така відмова начальника Дзержинського ВДВС ОСОБА_5 у задоволенні скарги на дії державного виконавця Басса О.Є. є безпідставною, з огляду на мотиви, викладені вище, тому суд першої інстанції також безпідставно відмовив ОСОБА_2 у визнанні неправомірними дій начальника Дзержинського ВДВС ОСОБА_5 та не зобовязав останнього відновити виконавче провадження й витребувати у ПП Люсі виконавчий лист №2-175 від 09 червня 2010 року, виданий Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу, про стягнення з Приватного підприємства Люсі на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 319 950,00 грн.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді справи виходив із іншої правової оцінки обставин на предмет їх доведеності, з якою колегія суддів не погоджується, ухвалу суду необхідно скасувати та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України постановити нову ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця та начальника Дзержинського ВДВС, задовольнивши її апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 02 грудня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_2.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 по винесенню постанови від 06 травня 2011 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-175 від 09 червня 2010 року, виданим Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу, про стягнення з Приватного підприємства Люсі на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 319 950,00 грн.

Скасувати постанову державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 06 травня 2011 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-175 від 09 червня 2010 року, виданим Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу, про стягнення з Приватного підприємства Люсі на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 319 950,00 грн.

Визнати неправомірними дії начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_5 щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця від 06 травня 2011 року про закінчення виконавчого провадження.

Зобовязати начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відновити виконавче провадження та витребувати у Приватного підприємства Люсі виконавчий лист №2-175 від 09 червня 2010 року, виданий Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу про стягнення з Приватного підприємства Люсі на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 319 950,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І. Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_7