Провадження № 2/761/5390/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

04.05.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Київської міської ради, згідно якого просять: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_5.

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з: 2/3 частин житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та 1/3 частини земельної ділянки площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, на відміну від дружини померлого - ОСОБА_4, фактично прийнявши спадщину, що залишилась після смерті їх батька, у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття вказаного спадкового майна.

Однак, постановами нотаріуса від 19.03.2016 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що право власності на вказане спадкове майно не зареєстроване на ім'я ОСОБА_5

Між тим, позивачі вказують, що вищенаведене нерухоме майно було успадковано ОСОБА_5 після смерті його матері - ОСОБА_6, померлої в 2003 році, на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.2004 року.

Проте, прийнявши у фактичне управління отримане спадкове нерухоме майно, ОСОБА_5 за своє життя не встиг отримати належних правовстановлюючих документів на нього, а також не здійснив реєстрацію свого права власності у повному обсязі та у порядку, передбаченому законодавством.

Таким чином, враховуючи неможливість зареєструвати успадковане майно на своє ім'я та отримати відповідні документи згідно чинного законодавства України, позивачі вважають, що мають всі законні підстави для звернення до суду за захистом свого права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх батька - ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_7.в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечувала.

Представник відповідача Київської міської ради у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заперечення, згідно змісту яких просить справу розглядати у відсутність представника відповідача та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 (а.с. 57).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №24/2004 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, після смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй на праві приватної власності нерухоме майно, яка була прийнята спадкоємцями першої черги - дітьми померлої: ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_9.

Так, зокрема ОСОБА_5 було успадковане наступне майно:

- 1/3 частина земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_3, виданого Київською міською радою 09.12.1999 року згідно рішення Київської міської ради від 22.04.1999 року №215/316, зареєстрованого в Київському міському управлінні земельних ресурсів в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №88-2-00358;

- 2/3 частина житлового будинку з відповідними господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з якого ? частина належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про власності, виданого Першою Київською нотаріальною конторою 31.07.1978 року за реєстровим №5-ДН-10421, дублікат якого виданий Першою Київською нотаріальною конторою 22.01.2004 року за реєстровим №4-052, та зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 05.02.2004 року під №1848, а ? частина належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Київською нотаріальною конторою 31.07.1977 року за реєстровим №5-ДН-10423, зареєстрованому в Київському міському бюро технічної інвентаризації 14.09.1978 року під №1848.

При цьому, факт успадкування ОСОБА_5 вказаного нерухомого майна підтверджується наявними в матеріалах справи копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 22.06.2004 року за реєстровим №4-1158, копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 22.06.2004 року за реєстровим №4-1154 та копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 22.06.2004 року за реєстровим №4-1152 (а.с. 9-11).

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 від 10.10.2012 року (а.с. 14).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, яке складається з 1/3 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та 2/3 частин житлового будинку з відповідними господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами ст. 1223 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті ОСОБА_5 складено не було, а відтак згідно положень ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після померлого ОСОБА_5 є є його діти: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та його дружина - ОСОБА_4, що підтверджується копіями Свідоцтв про народження НОМЕР_5 від 26.11.1991 року та Серії НОМЕР_6 від 25.02.1987 року, а також копією Свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_7 (а.с. 7,8,15).

Положеннями ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, позивачі 20.12.2012 року та 25.02.2013 відповідно подали до Першої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття ними спадкового майна після смерті спадкодавця ОСОБА_5 (а.с. 103, 123), тобто в строк передбачений ст. 1270 ЦК України. При цьому, станом на час відкриття спадщини позивачі постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить копії паспортів позивачів з відповідними штампами про їх реєстрацію та копія будинкової книги з відповідним записом про реєстрацію місця проживання як позивачів,так і спадкодавця (а.с. 12-13, 16-21).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось самою ОСОБА_4 в судовому засіданні, остання, хоча й належить до спадкоємців першої черги, не прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_5, оскільки, по-перше, постійно не проживала разом із померлим на час відкриття спадщини, що виключає автоматичне прийняття спадщини у відповідності до ст. 1268 ЦК України, а, по-друге, у встановлений вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

В свою чергу, відповідно до ст.ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Так, як вбачається з матеріалів спадкової справи №1530/2012 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, 19.03.2016 року позивачі подали до Першої Київської державної нотаріальної контори заяву про видачу на їх ім'я свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та 2/3 частин житлового будинку з відповідними господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рівних частках кожному (а.с. 142).

Проте, державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. було винесено Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.03.2016 року, на підставі яких позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що право власності на зазначені частки житлового будинку та земельної ділянки не зареєстровані на ім'я спадкодавця ОСОБА_5 (а.с. 22, 23).

Крім того, державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.03.2016 року, згідно яких позивачу ОСОБА_2 також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на на 1/3 частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з тих же підстав (а.с. 24, 25).

Відмовляючи у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця на спадкове майно державний нотаріус у виданих ним постановах про відмову у вчиненні нотаріальної дії посилається на ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4.12, 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки та частку житлового будинку нотаріусу надаються правовстановлюючі документи про належність померлому частки земельної ділянки та частки житлового будинку з реєстрацією права власності на нерухоме майно за померлим, згідно ст.ст. 182, 331 Цивільного кодексу України.

Між тим, звертаючись з позовом до суду, позивачі, як на підставу для його задоволення, посилались на неможливість реєстрації успадкованого майна на своє ім'я та отримання відповідних документів згідно чинного законодавства України, оскільки спадокадавець ОСОБА_5, успадкувавши після смерті свої матері ОСОБА_6 1/3 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та 2/3 частин житлового будинку з відповідними господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за своє життя не встиг отримати належних правовстановлюючих документів на нього, а також не здійснив реєстрацію свого права власності у повному обсязі та у порядку, передбаченому законодавством.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно».

Згідно висновку, викладеного у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року по справі № 6-168цс12 майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

При цьому, згідно роз'яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року №7, у разів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, згідно положень ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як визначено в статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вказані положення закону, суд вважає, що факт належності ОСОБА_5 на праві власності 1/3 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та 2/3 частин житлового будинку з відповідними господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є доведеним належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, оскільки дане нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавця, що на момент смерті належало йому на праві власності на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

При цьому, відсутність реєстрації даних свідоцтв не позбавило померлого набутого ним право на нерухомість, адже воно не припинилось з його смертю та було успадковане позивачами, які, в свою чергу, можуть зареєструвати його замість померлого як законні правонаступники.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі є єдиними спадкоємцями майна померлого ОСОБА_5 за законом, які у встановленому законом порядку та строк звернулися з заявою про отримання спадщини, однак отримали відмову нотаріуса в оформленні спадщини з тих підстав, що право власності на частки житлового будинку та земельної ділянки не зареєстровані на ім'я спадкодавця ОСОБА_5, який, в свою чергу, фактично був законним власником вказаного нерухомого майна на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд дійшов висновку, що право позивачів на спадкування за законом підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на 1/3 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та 2/3 частин житлового будинку з відповідними господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рівних частках кожному.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 64, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями га спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: