У х в а л а

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Демяносова А.В., Маляренка А.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про встановлення факту порушення норм Кодексу законів про працю України, стягнення коштів та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 17 липня 2007 року її було прийнято на посаду економіста сектору платіжних карток відділу індивідуального бізнесу Дніпропетровської філії акціонерного комерційного банку «Форум» (далі - АКБ «Форум») на підставі наказу від 17 липня 2007 року № 168-к. Наказом від 01 липня 2014 року № 540-к її було звільнено з посади. Відповідно до положення про заохочення та винагороду працівників за вислугу років в АКБ «Форум», затвердженого рішенням правління АКБ «Форум» згідно з протоколом від 23 січня 2007 року № 3, та погодженого рішенням спостережної ради АКБ «Форум» згідно з протоколом від 26 січня 2007 року № 3/2007, виплата в розмірі одного окладу призначається всім працівникам, які працюють в АКБ «Форум», в залежності від безперервного стажу роботи в банку, які входять до спискового складу станом на 31 грудня календарного року, що минув. Вона працювала у відповідача з 17 липня 2007 року, станом на 17 липня 2012 року її стаж становив п'ять років та з 31 грудня 2012 року вона була в штаті працівників банку, які мала право отримати разову матеріальну винагороду за вислугу років у розмірі посадового окладу, оголошення подяки, відзнаку корпоративної етики банку. Після встановленого терміну їй не було вручено подяку за п'ять років безперервної праці, не видано відзнаки корпоративної етики банку та не виплачено матеріальної винагороди у розмірі одного окладу. Позивач зазначала, що погодившись на працю та виконуючи свої трудові обов'язки вона мала право отримати передбачену колективним договором та положенням про заохочення і винагороду працівників за вислугу років АКБ «Форум» винагороду за роботу більше п'яти років. З судових засідань їй стало відомо що у 2010 році адміністрація банку в односторонньому порядку змінила умови оплати праці, про що не повідомила її у двомісячний термін, що є порушенням положень ст. 32 КЗпП України. Посилаючись на викладене, позивач просила встановити факт порушення відповідачем положень ст. 32 КЗпП України в частині неповідомлення її про зміни умов оплати праці, стягнути з відповідача на її користь невиплачені кошти за вислугу років у розмірі 4 600 грн, а також моральну шкоду, яку позивач оцінила у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині відмови у стягненні невиплачених коштів за вислугу років у розмірі 4 600 грн й ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказану вимогу, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За статтею 2 вказаного закону структура заробітної плати складається із основної та додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних витрат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Судами встановлено, що відповідно до наказу від 11 липня 2007 року № 168-к ОСОБА_5 з 17 липня 2007 року була прийнята на посаду економіста сектору платіжних карток відділу індивідуального бізнесу та в подальшому працювала у відповідача на різних посадах, які обіймала за переведенням, до 07 липня 2014 року.

Наказом відповідача від 01 липня 2014 року № 540-к ОСОБА_5 було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням чисельності штату.

Станом на 17 липня 2012 року ОСОБА_5 мала безперервний трудовий стаж роботи у відповідача п'ять років.

Рішенням правління АКБ «Форум», оформленим протоколом від 23 січня 2007 року № 3, погодженим рішенням спостережної ради АКБ «Форум», оформленим протоколом від 26 січня 2007 року № 3/2007, було затверджено положення про заохочення та винагороду працівникам за вислугу років в АКБ «Форум».

Також встановлено, що у рішенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «Банк Форум» про стягнення обов'язкових виплат на час звільнення, суд дійшов висновку про відмову позові з підстав відсутності порушення трудових прав позивача та необґрунтованості її позову щодо стягнення винагороди у розмірі посадового окладу у розмірі 4 600 грн за безперервний стаж роботи більше п'яти років, у зв'язку з призупиненням на час наявності у позивача п'ятирічного стажу дії положення.

Зазначене судове рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року.

Таким чином, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій, з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, правильно виходили із того, що згідно з умовами колективного договору види матеріального стимулювання, заохочувальних виплат визначаються чинними внутрішніми нормативними документами банку. Відповідно до первісної редакції колективного договору було передбачено наявність додаткових винагород і заохочень, порядок застосування і розмір яких визначалися окремими локальними документами банку, чинним на час настання права на такі виплати і заохочення. Також визначено, що змінна частина заробітної плати працівників банку не є гарантованою формою оплати праці і складається з посадових надбавок, премій, заохочувальних та компенсаційних виплат

На час набуття ОСОБА_5 права на винагороду, а саме 17 липня 2012 року, положення про заохочення та винагороду працівників за вислугу років в АКБ «Форум» чинним не було, у заявку із чим суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність порушень з боку відповідача прав позивача невиплатою останній коштів за вислугу років у розмірі 4 600 грн.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, що не належить до компетенції касаційного суду, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року в частині відмови у стягненні невиплачених коштів за вислугу років у розмірі 4 600 грн залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

М.В.Демяносов

А.В.Маляренко