У Х В А Л А

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Дербенцевої Т. П., Попович О. В.,

Остапчука Д. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ВіЕсБанк» (далі - ПАТ «ВіЕсБанк») звернулось до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 28 листопада 2007 року № KF41279, з урахуванням уточнень просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь 13 125,99 доларів США, що еквівалентно 292 396 грн 91 коп., заборгованості за вказаним договором, 2 387 грн 32 коп. заборгованості за строковою комісією та судові витрати.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕсБанк» 13 125,99 доларів США, що еквівалентно 292 396 грн 91 коп., заборгованості за кредитним договором, із яких: 9 023,97 доларів США, що еквівалентно 201 019 грн 57 коп., - заборгованість за кредитом; 1 471,49 доларів США, що еквівалентно 32 780 грн 07 коп., - заборгованість за відсотками; 2 630,49 доларів США, що еквівалентно 58 597 грн 27 коп., - пеня, а також 2 387 грн 32 коп. заборгованості за строковою комісією.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що оскільки відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення суми заборгованості за кредитом з урахуванням відсотків за користування кредитом, пені та комісією.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 28 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» (далі - ВАТ «Електрон Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ВіЕсБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № KF41279, згідно з умовами якого останній отримав кредит у сумі 20 тис. доларів США зі сплатою 12,5 % річних (у випадку виникнення просроченої заборгованості за кредитом або частиною - 17,5 % річних) із кінцевим терміном повернення 27 листопада 2017 року.

Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого остання поручилася перед кредитором за належне виконання позичальником ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № KF41279.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ «ВіЕсБанк» посилалось на те, що ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 22 квітня 2015 року виникла заборгованість у сумі 13 125,99 доларів США, що еквівалентно 292 396 грн 91 коп., заборгованості за кредитним договором, із яких: 9 023,97 доларів США, що еквівалентно 201 019 грн 57 коп., - заборгованість за кредитом; 1 471,49 доларів США, що еквівалентно 32 780 грн 07 коп., - заборгованість за відсотками; 2 630,49 доларів США, що еквівалентно 58 597 грн 27 коп., - пеня, а також 2 387 грн 32 коп. заборгованості за строковою комісією, яку позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди виходили із того, що оскільки ОСОБА_3 належним чином не виконував умови кредитного договору, то позивач має право на стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитом з урахуванням відсотків за користування кредитом, комісії та пені.

Такі висновки відповідають встановленим обставинам та ґрунтуються на законі, оскільки стягнення заборгованості за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № KF41279 проведено відповідно до умов договору та фактичної заборгованості. Висновки судів про стягнення суми заборгованості в доларах США не суперечать чинному законодавству України, оскільки предметом кредитного договору були валютні цінності, про стягнення яких і просив позивач.

У той же час, стягуючи пеню в іноземній валюті, суди не звернули уваги на наступне.

За змістом ст. ст. 3, 4 Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Такий же порядок нарахування пені передбачено і умовами кредитного договору, згідно з п. 6 якого за несвоєчасне перерахування кредиту банк сплачує позичальнику пеню у розмірі 0,01 % від суми ненаданого кредиту за кожен день прострочення, що не може перевищувати 10 % від суми кредиту. За несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини, сплати процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Виходячи із того, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов'язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, то з огляду на зазначене пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України - гривні.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про стягнення пені в іноземній валюті, на порушення приписів ст. 303 ЦПК України на зазначене не звернув уваги і апеляційний суд.

З огляду на зазначене постановлена у справі ухвала апеляційного суду в частині вирішення спору про стягнення пені в іноземній валюті не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині вирішення спору судові рішення ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставин справи, підстави для їх скасування у цій частині відсутні.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те, що ним сплачено 180 тис. грн на погашення кредиту - безпідставні, оскільки такі доводи не підтвердженні будь-якими доказами.

Доводи касаційної скарги про те, що заяву про збільшення позовних вимог подано особою, яка не мала на це повноважень, - безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження в судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2015 року в частині вирішення спору про стягнення пені в іноземній валюті скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: Т. П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О. В. Попович

В. О. Савченко