Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Демяносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на рішення апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував із відповідачем Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі - ДП «ВК «Краснолиманська») у трудових відносинах, із 10 жовтня 2011 року працював на посаді заступника директора із виробництва із зайнятістю 50 % та більше робочого часу на підземних роботах. Наказом відповідача від 10 липня 2015 року № 2370/к його звільнено з роботи за прогул із 26 грудня 2014 року. Своє звільнення з роботи вважає незаконним, а причини звільнення, викладені в наказі, такими, що не відповідають дійсності, оскільки він був відсутнім на роботі із 26 грудня 2014 року із поважних причин. Зокрема, зазначив, що 05 вересня 2014 року під час перебування на роботі із ним стався нещасний випадок на виробництві, він отримав черепно-мозкову травму, після чого тривалий час перебував на лікуванні до 25 грудня 2014 року, а напередодні - 16 грудня 2014 року він направив відповідачу заяву про надання відпустки, вважав, що її отримано останнім та що він перебуває у відпустці. У березні 2014 року він отримав від відповідача листи про надання доказів поважності причини його відсутності на роботі із вересня 2014 року, у відповідь на які надіслав письмові пояснення із листками непрацездатності. Після цього його намагання потрапити на роботу були безрезультатними, оскільки охорона не пускала його на територію підприємства. Вважає, що підприємством було створено такі умови, за яких він не міг виконувати свої трудові обов'язки, томі підстав для його звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України не було. Незаконним звільненням з роботи йому завдано моральної шкоди, яку оцінив у розмірі 10 тис. грн та просив стягнути з відповідача. Просив поновити його на роботі та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 із 26 грудня 2014 року на посаді заступника директора із виробництва ДП «ВК «Краснолиманська» Міністерства енергетики і вугільної промисловості України.

Стягнуто з ДП «ВК «Краснолиманська» Міністерства енергетики і вугільної промисловості України на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 26 грудня 2014 року до 15 березня 2016 року, без врахування податків і обов'язкових платежів, у сумі 216 455 грн 22 коп. і на відшкодування моральної шкоди 5 тис. грн.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі відповідач ДП «ВК «Краснолиманська» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково указаний позов, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів суд правильно установив, що невихід ОСОБА_4 на роботу із 26 грудня 2014 року був обумовлений поважними причинами, тому його відсутність на робочому місці не є прогулом, а звільнення з роботи є незаконним.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

А.В.Маляренко