Номер провадження: 22-ц/785/1831/16
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

За участю секретаря Колмакова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Іллічівський морській торговельний порт», треті особи - незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів - механізаторів Іллічівського морського торговельного порту,незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, заступник директора ОСОБА_3, про визнання наказу незаконним та його скасування,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу директора Іллічівського морського торговельного порту №322-О від 03.07.2014р. в частині постійного переміщення ОСОБА_4 старшим майстром житлово-експлуатаційного сектора з оплатою за штатним розкладом з 32-х годинним робочим тижнем.

Позивач зазначав, що працював у відповідача на посаді старшого майстра служби побуту.

19.02.2014р. Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - ДП «Іллічівський морський торговельний порт») видано наказ №110 «Про зміни в організації виробництва і праці служби побуту» (далі - наказ №110), яким з 1.06.2014р. ліквідовано структурний підрозділ «Служба побуту» та створено структурний підрозділ «Відділ побуту».

Наказом №322-О від 3.07.2014р. позивача переміщено до новоствореного підрозділу «Відділ побуту» старшим майстром житлово-експлуатаційного сектору відділу побуту з оплатою праці згідно зі штатним розписом з 32-годинним робочим тижнем та збереженням середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом двох тижнів. У зв'язку з цим у липні 2014р. йому була виплачена заробітна плата за 80% робочого часу, незважаючи на те, що він працював повний робочий час та знаходився на робочому місці.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив про задоволення його вимог.

Відповідач позов не визнав, указуючи на те, що позивача у відповідності до вимог закону було повідомлено про зміну істотних умов праці, а наказом №332-О від 03.07.2014р працівників із служби побуту було переміщено до відділу побуту з 32-х годинним робочим тижнем зі збереженням середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом 2-х тижнів, про що позивача було ознайомлено з відповідним наказом, але він відмовився від підпису. Представник відповідача також зазначав, що акти, які надані позивачем про знаходження його на робочому місці є формальними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14.12.2015р. у задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що ОСОБА_2 працював у відповідача на посаді старшого майстра служби побуту. 19.02.2014р. ДП «Іллічівський морський торговельний порт» видало наказ №110, яким з 1.06.2014р. ліквідовано структурний підрозділ «Служба побуту» та створено структурний підрозділ «Відділ побуту».

З вищевказаним наказом позивача було ознайомлено 25.02.2014р.

Наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» 332-О від 3.07.2014р. позивача переміщено постійно з 3.03.2014р. старшим майстром (підр. №2787 - ВП житлово-експлуатаційний сектор кер. фах. (хоз №146) відділу побуту з оплатою за штатним розписом, з 32-годинним робочим тижнем зі збереженням середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом двох тижнів; режим роботи - денний з п'ятиденним робочим тижнем.

ОСОБА_2 було ознайомлено з випискою цього наказу та з графіком роботи в режимі неповного робочого часу, але від підпису він відмовився, про що зафіксовано в акті від 07.07.2014р.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при переміщенні та зміні істотних умов праці позивача, відповідачем не було порушено трудове законодавство.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначеною цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і угодою сторін.

Згідно зі ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у ст. 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

У ч. 2 ст. 32 КЗпП України вказано, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Отже, з урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

Проте при переміщені позивача на підприємстві та зміни його умов праці відповідач зазначених вимог закону не дотримався.

З вищевикладених обставин убачається, що унаслідок переміщення позивача на підприємстві істотно змінилися його умови праці, а саме змінилися: режим роботи позивача, встановлення для нього неповного робочого часу та оплати його праці - без його згоди, а тому таке переміщення суперечить вимогам закону.

У зв'язку з цим, виданий відповідачем наказ №322-О від 03.07.2014р. в частині переміщення позивача на роботі є незаконним та підлягає скасуванню.

Вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 16.12.2015р. №6-1175цс15 та відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Вирішуючи справу, суд вищевикладене не прийняв до уваги та безпідставно дійшов висновку, що відповідачем не було допущено порушень норм трудового законодавства.

З урахуванням викладеного, рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

Як видно з матеріалів справи, стягнутий з відповідача за попередніми судовими рішеннями судовий збір на суму 243,60 грн. звернуто в дохід держави та не були повернуті, тому колегія суддів, не стягує ці кошти повторно, а/с.134-136.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 грудня 2015 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Іллічівський морській торговельний порт», треті особи - незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів - механізаторів Іллічівського морського торговельного порту,незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, заступник директора ОСОБА_3, про визнання наказу незаконним та його скасування,- задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора Іллічівського морського торговельного порту №322-О від 03.07.2014 року в частині постійного переміщення ОСОБА_2 старшим майстром житлово-експлуатаційного сектора з оплатою за штатним розкладом з 32-х годинним робочим тижнем.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков

М.М.Драгомерецький