ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/2042/16-ц
провадження № 2/753/2881/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю позивача не з'явився;

відповідача не з'явилася;

третіх осіб не з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10026/0187 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», про звільнення майна з під арешту

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10026/0187 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1) про звільнення майна з під арешту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.07.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, з метою забезпечення нею належного виконання зобов'язань за даним договором між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір №6215, за яким іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.09.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.07.2015 року, задоволено вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17.07.2008 року №6217, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковбасинською С.В. та зареєстровано в реєстрі за №4028, а саме на нерухоме майно - двокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 72,20 кв.м житловою площею 39,80 кв.м, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21.04.2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1241, зареєстрованому в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 27.04.2006 року та записано в реєстрову книгу №442-120 за реєстровим №44710.

Під час виконання даного рішення суду позивачу стало відомо, що відповідно до постанов відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області про відкриття виконавчого провадження №31395777 від 24.02.2012 року накладено арешт на дану квартиру. Крім того, на дану квартиру накладений арешт постановою відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.03.2011 року в рамках виконавчого провадження№23199388, в зв'язку з чим накладені постановами відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області арешти, порушують права позивача, як іпотекодержателя даного майна володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном, а тому позивач просить суд винести рішення про звільнення даного майна з під арешту.

В судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Однак, представником позивача подано заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині зняття арешту з двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 та перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на підставі від 17.08.2008 року №6217, який накладений постановою відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.03.2011 року ВП №23199388, у зв'язку з чим, ухвалою суду від 06 грудня 2016 року позовні вимоги у зазначеній частині залишено без розгляду. Також в даній заяві представник позивача підтримала позовні вимоги, просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, однак надала заяву в якій проти задоволення позову не заперечувала та просила суд розгляд даної справи проводити за її відсутністю.

Треті особи, в судове засідання також не з'явилися, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 липня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2675, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 800 000 грн.. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,5% річних.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, 17 серпня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №6217, за умовами якого, остання, як іпотекодавць, передала банку в іпотеку належну її на праві власності двокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 72,20 кв.м житловою площею 39,80 кв.м, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

Через неналежне виконання умов кредитного договору заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14липня 2015 року, задоволено вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17.07.2008 року №6217, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковбасинською С.В. та зареєстровано в реєстрі за №4028, а саме на нерухоме майно - двокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 72,20 кв.м житловою площею 39,80 кв.м, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21.04.2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1241, зареєстрованому в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 27.04.2006 року та записано в реєстрову книгу №442-120 за реєстровим №44710.

Також судом встановлено, що під час виконання даного рішення суду позивачу стало відомо, що відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області про відкриття виконавчого провадження №31395777 від 24.02.2012 року накладено арешт на дану квартиру, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2012 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

За правилами ст. 572 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України). А за змістом ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - ЗУ «Про виконавче провадження») для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

За змістом ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Тобто, за підсумовуючим аналізом вказаної правової норми, суд дійшов висновку, що законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт.

Також ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи те, що накладення арешту на квартиру НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області про відкриття виконавчого провадження №31395777 від 24.02.2012 року, зареєстрований в реєстрі заборон 24 лютого 2012 року, ПАТ «Державний ощадний банк України» на підставі укладеного іпотечного договору від 17 липня 2008 року та відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок переданого в іпотеку майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись стст. 572, 572 Цивільного кодексу України, стст. 51, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», стст. 1, 33 Закону України «Про іпотеку», стст. 174, 212, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10026/0187 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», про звільнення майна з під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 та перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на підставі від 17.08.2008 року №6217, який накладений постановою відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2012 року ВП №31395777.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код ЄЛРПОУ 09322277) судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ Ф.А.КАЛІУШКО