Провадження № 2/522/2302/16
Справа № 522/8359/15-ц
УХВАЛА

10 лютого 2016 р. м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ПАТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 22.04.2015р. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості у розмірі 63 979,21 долларів США, і до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки-трикімнатну квартиру заг. пл..74,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заявив клопотання про розєднання позовних вимого про стягнення заборгованості та вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись при цьому на розяснення ОСОБА_4 ВСУ « Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» від 01.02.2015р.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник позивача в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та про звернення стягнення на предмет іпотеки (квартири) яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3, та які є іпотекодавцями., тобто коли позичальник є відмінною особою від іпотекодавця.

Відповідно до розділу 7 ОСОБА_4 ВСУ від 01.02.2015р. «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 39 Закону N 898-IV у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Положення ч. 1 ст. 11 Закону N 898-IV, яким установлена відповідальність майнового поручителя перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки, передбачає право кредитора стягнути непокриту предметом іпотеки суму боргу з боржника у разі, якщо вартість іпотечного майна є меншою від заборгованості за основним зобов'язанням. Зважаючи на той факт, що чинне законодавство (ст. 39 Закону N 898-IV) та відповідні роз'яснення (п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України N 5) передбачають зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, беручи до уваги, що фактична ціна продажу цього майна в процесі його реалізації може змінюватися, вимога про стягнення суми боргу непокритого іпотечним майном повинна заявлятися лише після фактичного звернення стягнення на предмет іпотеки, причому як у випадку, коли мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить майновому поручителю, так і тоді, коли іпотечне майно належить боржнику за основним зобов'язанням.

Таким чином, одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку є неправильним.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що заявлені в позові вимоги можуть призвести до порушення прав сторін, тому суд вважає доцільним та необхідним розєднати ці позовні вимоги в окремі провадження.

У відповідності до ч.2 ст.126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про розєднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

З урахуванням зазначеного вище, суд вважає за можливе залишити на розгляд позовні вимоги сторін стягнення заборгованості з ОСОБА_1, а інші вимоги виділити в самостійне провадження.

Керуючись ст.ст. 11-1, 126 ч.2, 169, 208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Залишити на розгляд позовні вимоги ПАТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Виділити в самостійне провадження позовні вимоги ПАТ «УКРСИББАНК» до, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Направити позовні вимоги ПАТ «УКРСИББАНК» до, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. на реєстрацію відповідно до ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_4

10.02.2016