Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/3389/14
№ 22ц/778/427/16
Головуючий у 1-й інстанції Смолки І.О.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

головуючого: Кримської О.М.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії Запорізького обласного управління до ОСОБА_3 про стягнення боргу з спадкоємця, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого без балансового відділення №10007/0325 філії Запорізького обласного управління, звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, про стягнення боргу з спадкоємця.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що "29" січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_4, було укладено договір відновлюваної кредитної лінії №1010 за умовами якрого Позивач надав ОСОБА_4 грошові кошти на споживчі цілі в сумі 400 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,5% річних строком до 28 січня 2013 року.

У зв'язку з тим, що зобов'язання позичальника за кредитним договором належним чином не виконувалися, виникла заборгованість, яка станом на 01.03.2014 року становить: заборгованість за кредитом - 390 687.00 грн.; заборгованість за відсотками - 50 701.82 грн.; пеня за прострочення відсотків - 6 980.63 грн.; пеня за прострочення кредиту - 53 789,79 грн.: заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту -5 213.34 грн.; заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту - 19 340.64 грн.; сума простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції - 5 241.94 грн.

Загальна заборгованість по кредитному договору №1010-Ф від 29.01.2008 року становить 531 955,16 грн..

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.12.2010 року, ОСОБА_4 помер.

У квітні 2011 року ПАТ « Державний ощадний банк України» звернулося до Четвертої Запорізької держаної нотаріальної контори з вимогою про про обов'язок спадкоємця погасити кредитну заборгованість спадкодавця ОСОБА_4 Однак вказана вимога залишена без виконання.

Посилаючись на положення ст. 1282 ЦК України, а також на те, що спадкоємцями померлого є відповідач ОСОБА_3, позивач просив суд стягнути з неї 531955.16 грн. заборгованості за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_4

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів вартості спадкового майна, що унеможливлює визначити обсягу відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця перед кредитором.

З таким висновком суду можна погодитись.

Судом встановлено, що 29 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та фізичною особою ОСОБА_4, було укладено договір відновлюваної кредитної лінії №1010, згідно якого ОСОБА_4 отримав грошові кошти на споживчі цілі в сумі 400 000,00 грн., зі сплатою 14,5% річних строком до 28 січня 2013 року. Умови кредитного договору ОСОБА_4 належним чином не виконував станом на 01.03.2014 року виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за: кредитом - 390 687.00 грн.; заборгованість за відсотками - 50 701.82 грн.; пеня за прострочення відсотків - 6 980.63 грн.; пеня за прострочення кредиту - 53 789,79грн.: заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 213.34 грн.; заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту - 19 340.64 грн.; сума простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції - 5 241.94 грн. Загальна заборгованість по кредитному договору №1010-Ф від 29.01.2008 року становить 531 955,16 грн.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.12.2010 року, ОСОБА_4 помер.

Згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є його мати ОСОБА_5, дружина ОСОБА_6, син ОСОБА_7, які відмовилися від спадщини на користь дочки спадкодавця - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., яка 30 травня 2011 року подала до Четвертої Запорізької нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

28.04.2011 року позивач направив на адресу Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори відповідну вимогу ( претензію) про обов"язок спадкодавця, однак заборгованість за кредитним договором спадкоємцем ОСОБА_3 в добровільному поряку перед баноком погашена не була.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Виходячи з наведеного, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням вартості отриманого останніми майна.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності - на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця права звернутися до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про стягнення заборгованості в межах вартості спадкового майна.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно - автомобіль GEELYMR-7151А.

Водночас, відповідно до довідки ДАІ ГУМВС України в Запорізькій облсті від 11.06.2015 року № К-24С вбачається, що зазначений автомобіль було переєстровано 25.07.2014 року за операцією « Перереєстрація транспортного засобу за довідкою-разунком без зняття з бліку» за ОСОБА_9 ( а.с. 144).

Відповідно до двідки директопв першої філії ПП «Корінтія» вбачається, що 08.05.2014 року до комісійного магазину 1-філії ПП « Корінтія» звернувся ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з проханням виписати довідку-рахунок для чого було надано документи: свідоцтво про реєстрацію вищезазначеного автомобіля, довіреність від 10.12.2013 року видана власником зазначеного автомобіля ОСОБА_4 на ім."я ОСОБА_10, паспорт ОСОБА_10, паспорт ОСОБА_9 На підставі цих документів, була виписана довідка-рахунок від 08.05.2014 року на ім."я ОСОБА_9 ( а.с. 151).

Отже, спадкоємцем ОСОБА_3 право власності на вищезазначений автомобіль оформлено не було, оскільки після смерті спадкодавця ОСОБА_4 зазначений автомобіль 25.07.2014 року був переєстрований за ОСОБА_9 на підставі довіреності від 10.12.2013 року виданої власником автомобіля ОСОБА_4

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач не наав доказів про вартість спадкового майна, такі докази також не містяться в матеріалах спадкової справи, з клопотанням про призначення експертизи про оцінку спадкового майна позивач ні до суду першої ні до суду апеляційної інстанції не звертався.

Оскільки відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, натомість, матеріали справи не містять доказів про вартість спакового майна, тому суд першої інстанції огрунтовано відмовив у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Відсутні й передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: