Справа № 212/2-4350/11 Провадження № 22-ц/772/3170/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Вавшка В.С., Панасюка О.С.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на повторне заочне рішення Вінницького міського суду від 17 червня 2014 року,

В с т а н о в и л а :

В вересні 2011 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник якого є ПАТ КБ «Надра») і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №31/МК/2008/25-840, згідно якого остання отримала в кредит грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 150 000 доларів США зі сплатою 15,9 % річних до 25.09.2018 року. На забезпечення виконання умов даного договору, 25.09. 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були укладені договори поруки №31/МК/2008/25-840 та №31/МК/2008/25-840, відповідно. У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих за кредитним договором зобовязань, станом на 25.08.2011 року виникла заборгованість у розмірі 205655 доларів США, з яких: 147418,98 доларів США, що еквівалентно 1175150,40 грн. заборгованість з повернення кредиту, 47789,75 доларів США, що еквівалентно 380955,99 грн. заборгованість по відсотками, 3035,29 доларів США, що еквівалентно 24195,81 грн. заборгованість по сплаті штрафів, 7411,84 доларів США, що еквівалентно 59083,48 грн. пеня за прострочення сплати обовязкового мінімального платежу, які банк просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором станом на 02.04.2014 року становить у розмірі 264776,25 доларів США та 214586,90 грн., в тому числі: кредит в сумі 147418,98 доларів США.; відсотки у сумі 109373,08 доларів США; штраф 7984,19 доларів США; пеня за порушення строку сплати аннуітетного платежу в сумі 214586,90 грн., що на 02.04.2014 року за курсом НБУ є еквівалентно 19511,27 доларів США.

Повторним заочним рішенням Вінницького міського суду від 17.06.2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, як солідарних боржників на користь ПАТ КБ «Надра» борг в розмірі 264776,25 доларів США та 214586,90 грн., в тому числі: кредит в сумі 147418,98 доларів США.; відсотки у сумі 109373,08 доларів США; штраф 7984,19 доларів США; пеня за порушення строку сплати аннуітетного платежу в сумі 214586,90 грн., що на 02.04.2014 року за курсом НБУ є еквівалентно 19511,27 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості, стягнення штрафу і відсотків скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказала, що суд не врахував обставин припинення поруки через пропуск шестимісячного строку звернення до суду за стягненням кредитної заборгованості з поручителів, а також суд дійшов помилкового висновку про одночасне застосування одного виду цивільно-правової відповідальності у вигляді пені і штрафу за одне і те ж правопорушення. Крім того, суд не перевірив правильності розрахунку заборгованості зі сплати відсотків за період з 25.09.2008 року по 31.08.2011 року, оскільки кредитор нараховував відсотки не лише на суму кредиту, а й на інші суми, ідентифікувати які з розрахунку неможливо, що суперечить умовам договору.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначені вимоги дотримані судом не в повній мірі.

Суд першої інстанції встановив, що 25.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №31/МК/2008/25-840, згідно якого остання отримала в кредит грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 150 000 доларів США зі сплатою 15,9 % річних до 25.09.2018 року. На забезпечення виконання умов даного договору, 25.09. 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6, а також між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7 були укладені окремі договори поруки за №31/МК/2008/25-840 та №31/МК/2008/25-840, відповідно (т.1, а.с.17, 18). Крім того, 25.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, згідно з яким остання передала в іпотеку вбудовано-прибудовані приміщення в гуртожитку, позначені літ. «А», що складаються з приміщень №№3-1, 3-6, по вул.Порика, 45 в м.Вінниці (т.1, а.с.19-20). Відповідачка ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання належним чином не виконувала, тому ПАТ КБ «Надра» направляли претензії щодо виконання нею та поручителями зобовязань по вказаних договорах (т.1, а.с.21-29). У зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, станом на 02.04.2014 року виникла заборгованість перед банком в розмірі 264776,25 доларів США та 214586,90 грн., із яких: 147418,98 доларів США - заборгованість за кредитом, 109373,08 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків, 7984,19 доларів США штраф, а також 214586,90 грн. пеня, що еквівалентно 19511,27 доларів США.

Ухвалюючи рішення про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальниці та поручителів, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 належним чином взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого допустила заборгованість за кредитом, яка підлягає стягненню в повному обсязі з усіх відповідачів солідарно, так як вимогу до поручителів банк предявив в межах шестимісячного строку.

Проте, з такими висновками погодитись не можна, оскільки суд допустив неповне зясування обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною пятою статті 261 ЦК України за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 року у справі №6-990цс15, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, в звязку з неналежним виконанням боржницею умов договору, 25.09.2009 року ВАТ КБ «Надра» предявило вимоги до боржниці ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_5, ОСОБА_6 про необхідність повернення всієї суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій протягом 20 календарних днів з дня претенції, які відповідачі отримали 02.10.2009 року (т.1, а.с.22, 23,29).

Отже, кредитор змінив строк виконання основного зобовязання на дострокове, встановивши його до 14.10.2009 року і зобовязаний предявити позов про стягнення всієї суми заборгованості за кредитом до поручителів протягом шести місяців з цієї дати.

Проте, позивач звернувся з позовом до поручителів після спливу двох років 21.09.2011 року, що свідчить про пропуск ним 6-місячного строку та припинення поруки (т.1, а.с.39).

Отже, висновок суду першої інстанції про предявлення позову до поручителів в межах шестимісячного строку та наявність підстав для стягнення суми заборгованості з поручителів, не відповідає вимогам ст.559 ЦК України.

Тому доводи скарги щодо вказаного заслуговують на увагу, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5, ОСОБА_6

Також суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права і в частині вимог про стягнення штрафу, оскільки не перевірив підстави для його нарахування.

Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, а саме пунктами 9.1, 9.2 передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків сплати відсотків та повернення кредиту.

У той самий час, згідно з пункту 9.3 кредитного договору, сторонами передбачена, окрім сплати пені, у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків, ще і додаткова сплата штрафу.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, доводи скарги щодо цього заслуговують на увагу, а рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в стягненні штрафу.

Крім того, суд першої інстанції допустив неповне зясування обставин справи щодо правильності нарахування відсотків та обґрунтованості суми по їх заборгованості.

Зі змісту ч.2 ст.1056-1 ЦК України вбачається, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі.

В п.4.1.2 кредитного договору передбачено, що відсотки за користування кредитом нараховуються банком наступним чином: починаючи з дати надання кредиту, відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 15,9 % річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунку на місяць, рік дорівнює 360 днів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, банк нараховував відсотки за користування кредитом з 25.09.2008 року по 31.08.2011 року не лише на суму основної заборгованості за кредитом в сумі 147418,98, а й на інші суми, походження яких є невідомим, що підтвердив представник банку в судовому засіданні.

Враховуючи, що нараховані банком відсотки за користуванням кредитом на інші незрозумілі та не підтверджені доказами суми не можуть бути стягнуті, колегія суддів вважає, що стягненню підлягає підтверджена сума заборгованості за відсотками в розмірі 102 123,13 доларів США.

Враховуючи викладене, ці доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і також заслуговують на увагу.

Крім того, згідно ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, банк предявив до стягнення пеню, обрахувавши її в доларах США.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано на суму несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання.

В той же час, згідно з ч.1 ст.192 ЦК України єдиним законним засобом платежу в Україні є гривня.

Оскільки пеня є способом забезпечення виконання зобовязання і одночасно відповідальністю позичальника за його неналежне виконання, то, відповідно до закону, має в Україні нараховуватись у національній валюті.

В засіданні апеляційного суду представник банку ОСОБА_2 надав новий розрахунок пені, нарахованої банком з 01.04.2013 року по 01.04.2014 року, обрахованої в гривні, що складає суму 160 572,62 грн.

Враховуючи вимоги закону та відсутність заперечень представника відповідачки ОСОБА_3 щодо залучення до матеріалів справи та оцінки цього доказу апеляційним судом, колегія суддів вважає, що стягненню підлягає пеня саме в зазначеному розмірі.

Таким чином, суд допустив неповне зясування обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове стягнення заборгованості за кредитом та відсотками в сумі 249 542,11 доларів США, пені в розмірі 160572,62 грн. з боржниці ОСОБА_3 та відмові в позові щодо поручителів.

Керуючись ст. ст.192, 549, 559, 1050, 1056-1 ЦК України, ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Повторне заочне рішення Вінницького міського суду від 17 червня 2014 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №31/МК/2008/25-840 від 25.09.2008 року в розмірі 147 418,98 доларів США, заборгованість за відсотками в розмірі 102 123,13 доларів США, а всього 249 542,11 доларів США, а також 160572,62 грн. пені. В решті вимог до неї відмовити.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» 1651,89 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на ІТЗ з розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: