Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Попович О.В., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна та стягнення грошової компенсації, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна, за касаційною скаргою територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим згодом позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна та стягнення грошової компенсації, посилаючись на те, що перебуваючи з відповідачем з 2006 року в зареєстрованому шлюбі вони за спільні кошти здійснили прибудову до жилого будинку та придбали багато цінного рухомого й нерухомого майна, проте після розірвання шлюбу в липні 2014 року не можуть дійти згоди щодо його поділу.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, у якому з урахуванням уточнень просив визнати кошти в сумі 6 000 грн отримані від продажу будинку та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя й в порядку поділу такого майна стягнути на його користь 3 000 грн, посилаючись також на відсутність згоди щодо поділу майна в добровільному порядку.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано автомобіль марки Chery Tiggo, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 119 111 грн, причіп ПВА моделі У5 рама НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_2, вартістю 6 705 грн, мопед моделі «Сабур», вартістю 6 640 грн спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а всього на загальну суму - 132 456 грн, та визнано право власності по Ѕ частині вищезазначеного майна за кожним.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію половини вартості спірного майна в сумі 66 228 грн.

Визнано спільним майном подружжя: телевізор вартістю 7 000 грн, бензопилу марки «Штиль» - 700 грн, бензинову косарку - 700 грн, пасіку на шість бджолосімей - 3 000 грн, комп'ютер у зборі - 3 000 грн, мікрохвильову піч - 700 грн, холодильник марки «Норд» - 1 000 грн, електричну м'ясорубку - 100 грн.

Виділено зі спільного майна подружжя у власність ОСОБА_1 наступне майно: комп'ютер вартістю 3 000 грн, мотокосарку - 700 грн, пасіку в кількості трьох бджолосімей - 1500 грн, мікрохвильову піч - 700 грн, електром'ясорбуку - 100 грн, а всього майна на загальну суму 6 000 грн.

Виділено зі спільного майна подружжя у власність ОСОБА_2 наступне майно: телевізор вартістю 7 000 грн, бензопилу «Штиль» - 700 грн, пасіку в кількості трьох бджолосімей - 1 500 грн, холодильник марки «Норд» - 1 000 грн, а всього майна на загальну суму 10 200 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості майна в сумі 3 200 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 06 травня 2015 року зазначене рішення міськрайонного суду в частині визнання спільним сумісним майном подружжя і поділу автомобіля марки Chery Tiggo, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 119 111 грн, причіпу ПВА моделі У5 рама НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_2, - 6 705 грн, мопеду моделі «Сабур», - 6 640 грн та в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано, з ухваленням в цій частині нового рішення.

Визнано мопед моделі «Сабур» спільним сумісним майном подружжя, залишено мопед у власності ОСОБА_2 та стягнуто на користь ОСОБА_1 3 322 грн 21 коп. половину вартості мопеду.

Судові витрати, які підлягають поверненню ОСОБА_1 зменшено, а саме витрати зі сплати судового збору до 851 грн 30 коп., витрати по оплаті вартості товарознавчої експертизи до 1 242 грн 30 коп., витрати на правову допомогу до 4 000 грн. Вказані судові витрати компенсовано за рахунок держави, в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзітериторіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області просить рішення апеляційного суду в частині компенсації ОСОБА_1 сплачених судових витрат за рахунок держави скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд виходив з того, що відповідач, який має відшкодувати позивачу понесені нею судові витрати є інвалідом 2-ї групи, а відтак вказані витрати мають бути відшкодовані за рахунок держави.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. ч.2, 3 ст. 88 ЦПК України).

Разом з тим, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року № 590 коли обидві сторони у цивільній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави Державною судовою адміністрацією в їх фактичному розмірі, але не більше від граничних розмірів компенсації таких витрат, згідно з додатком.

Проте, апеляційний суд на порушення приписів ст. 303 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, не дослідив умови та порядок відшкодування державою судових витрат та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1, понесених нею судових витрат за рахунок держави через інвалідність відповідача, не врахувавши при цьому, що сама ОСОБА_1 не є особою, яка звільнена від сплати таких витрат, не з'ясувавши належним чином чи зверталася остання з вимогами щодо відшкодування таких витрат до держави.

За таких обставин, які свідчать про те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано закон, що призвело до неправильного вирішення справи в частині питання щодо судових витрат, рішення апеляційного суду в частині вирішення вимог про компенсацію судових витрат за рахунок держави не може вважатися законним й обґрунтованим, та підлягає скасуванню, а справа в зазначеній частині - передачі на новий апеляційний розгляд.

В іншій частині рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 травня 2015 року не оскаржується, а відтак не є предметом касаційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргутериторіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області задовольнити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 травня 2015 року в частині вирішення питання щодо судових витрат скасувати.

Справу в зазначеній частині передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Д.О.Остапчук

О.В.Попович

В.О.Савченко