УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Умань-Агро», третя особа - управління Держземагентства в Уманському районі Черкаської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданих збитків,за касаційною скаргою дочірнього підприємства «Умань-Агро» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом до ДП «Умань-Агро», мотивуючи свої вимоги тим, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Томашівською сільською радою 20 лютого 2003 року, їй належать дві земельні ділянки площею 3,1390 га та 3,1229 га в адміністративних межах Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області. 28 жовтня 2005 року між нею та ВАТ «Уманьферммаш» був укладений договір оренди вказаних земельних ділянок строком на 20 років, зареєстрований у ДП «Уманський районний центр державного земельного кадастру» 11 листопада 2005 року за № 333.

На її звернення управління Держкомзему в м. Умань та Уманському районі листом від 11 серпня 2014 року за № 5321/7-1-19 повідомило, що вказаний договір оренди розірваний на підставі угоди сторін від 14 листопада 2006 року, а згідно договору оренди № 173 від 14 листопада 2006 року, зареєстрованого 04 грудня 2006 року в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 14, обидві земельні ділянки передані нею у користування ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча» (на даний час ДП «Умань-Агро»).

Із урахуванням зазначеного позивач просила визнати договір оренди землі № 173, укладений 14 листопада 2006 року між ОСОБА_4 та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча» недійсним, оскільки даний договір оренди із відповідачем вона не укладала та не підписувала.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 12 січня 2016 року, позов задоволено частково. Договір оренди земельної ділянки № 173 від 14 листопада 2006 року, укладений між ОСОБА_4 та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча», на земельні ділянки площею 3.1390 га та 3.1229 га, розташовані в адміністративних межах Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області, зареєстрований 04 грудня 2006 року за № 14 в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» - визнано недійсним починаючи з дати його державної реєстрації. Вирішено питання судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «Умань-Агро» просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Томашівською сільською радою 20 лютого 2003 року, позивачу належать дві земельні ділянки площею 3,1390 га та 3,1229 га в адміністративних межах Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області.

04 грудня 2006 року в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 14 зареєстрований договір оренди земельної ділянки № 173 від 14 листопада 2006 року, укладений між ОСОБА_4 і ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча», за яким ОСОБА_4 передала ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча» належні їй на праві власності земельні ділянки площею 3,1390 га та 3,1229 га в адміністративних межах Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області строком на 20 років.

Згідно висновку проведеної у справі комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи № 257/15-23, № 332/15‑23 від 05 травня 2015 року, відповідно до якої підписи від імені ОСОБА_4 в графі «орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки № 173 від 14 листопада 2006 року, що укладений між ОСОБА_4 та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча» та угоді про розірвання договору оренди землі № 329 від 28 жовтня 2005 року, який укладений між ОСОБА_4 та ВАТ «Уманьфермаш» - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів та відповідно до якої два підписи від імені ОСОБА_4 в графах «орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки № 173 від 14 листопада 2006 року, що укладений між ОСОБА_4 та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча» та угоді про розірвання договору оренди землі № 329 від 28 жовтня 2005 року, який укладений між ОСОБА_4 та ВАТ «Уманьфермаш» - виконані не ОСОБА_4, а іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Як передбачено ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, висновок проведеної у справі комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи № 257/15-23, № 332/15-23 від 05 травня 2015 року,вірно виходив із того, що спірний договір укладений від імені позивача, підписаний не нею, а іншою особою, що свідчить про відсутність волевиявлення позивача на його укладення, а тому є недійсним.

Крім того, позивач дізналася про укладення спірного договору лише після надання відповіді на її звернення управлінням Держкомзему в м. Умань та Уманському районі листом від 11 серпня 2014 року за № 5321/7-1-19. Позивач не знала та не могла довідатися про існування спірного договору, оскільки вона його з відповідачем не укладала, а надані відповідачем документи про виплату орендної плати у натуральній та грошовій формі за земельний пай не містять відомостей про наявність укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки, а тому позивачем не пропущено встановлений законом строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 12 січня 2016 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства «Умань-Агро» відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова