Справа №591/1050/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1772/16 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Сибільової Л. О. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 жовтня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на дитину та на матір дитини,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, стягнення почато з 09 березня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на її утримання 1/6 частину з усіх видів заробітку відповідача, до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку, стягнення почато з 09 березня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

27 грудня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб (а.с.39 зворот).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що квартира АДРЕСА_1 на його батька, матір, його сестру та на нього. Після реєстрації шлюбу він з дружиною спочатку проживали у кімнаті гуртожитку, а потім перейшли проживати у названу квартиру. В даний час в цій квартирі проживають його батько, він з дружиною, їх син ОСОБА_6 та донька дружини від першого шлюбу ОСОБА_2. Він з сином зареєстровані у зазначеній квартирі, а дружина зареєстрована у іншому житловому приміщенні.

Аналогічні пояснення надала ОСОБА_4.

ОСОБА_3 не заперечував пояснень позивачки про те, що заробітна плата відповідача після утримання з неї передбачених законом платежів становить біля 4000 - 4500 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача утримувати дитину до досягнення повноліття та дружину у зв'язку з її перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років шляхом сплати аліментів на підставі рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував, що син ОСОБА_6 від дати народження і до теперішнього часу проживає та зареєстрований саме з ним, а не зі своєю матір'ю, а тому саме він несе всі витрати на утримання та забезпечення дитини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи та давши правильну оцінку всім зібраним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення позову. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

ОСОБА_4 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що в їх сім'ї виникають постійні скандали з приводу розпорядження сімейними доходами. Оскільки вона займається веденням домашнього господарства, приготуванням їжі на всю сім'ю, то вона бажає отримувати прогнозовану нею суму коштів у вигляді суми аліментів для того, щоб планувати ведення домашнього господарства.

ОСОБА_3 пояснив, що апеляційну скаргу він написав тільки з метою досягнути домовленості з дружиною про відкликання нею позовної заяви, оскільки він з дружиною і дітьми проживають однією сім'єю, а тому вважає, що відсутні підстави для стягнення аліментів .

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були підстави для задоволення позову, оскільки він ґрунтується на вимогах закону, а доводи апеляційної скарги про протилежне не є підставою для скасування постановленого у справі рішення. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України 1. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. 3. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачається, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 СК України 1. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частинами 2 і 4 ст. 84 СК України передбачається, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції враховував вік дитини, а також виходив з того, що позивачка в даний час позбавлена можливості працювати у зв'язку з необхідністю доглядати за сином до досягнення ним трьох років; в той же час відповідач являється молодою працездатною людиною, має добрий стан здоров'я, не має інших утриманців, розмір отримуваної ним заробітної плати є достатнім для сплати аліментів на сина і дружину у частках, визначених постановленим у справі рішенням.

Крім того, слід зазначити, що наявність бажання відповідача надавати позивачці грошові суми на її утримання та аліменти на сина не дають підстав для скасування постановленого у справі рішення, оскільки право позивачки на отримання у судовому порядку названих грошових сум не обмежується діючим законодавством в залежності від того, що батько дитини згоден сплачувати ці суми у добровільному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду у оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -