САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/1916/15-ц
Провадження № 2/206/12/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2016 р.

Самарський районний суд міста ОСОБА_1 у складі: головуючого судді- Зайченко С.В., при секретареві- Щербині Є.С.,ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який з урахуванням уточнених вимог обґрунтував тим, що він з грудня 1987 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний будинок з господарськими будівлями та спорудами свого часу було придбано на земельній ділянці загальною площею 0,104 га, його батьком ОСОБА_7 та матірю ОСОБА_8, та належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя. 30.11.1996 року помер його батько ОСОБА_7, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вищезазначеного житлового будинку та земельної ділянки. Отже, він, його рідна сестра ОСОБА_4 та їх мати ОСОБА_8, були спадкоємцями першої черги за законом. У встановлений законом строк вони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. В подальшому на сімейній нараді ними було прийняте спільне рішення про відмову його та сестри ОСОБА_4 від оформлення на своє імя спадщини батька на користь матері ОСОБА_8 З огляду на те, що після смерті матері належна його та сестрі частка спадкового майна батька перейде їм у вигляді 1/2 частини кожному в спадковій масі матері. В 1997 року після оформлення на своє імя усієї спадщини батька, його мати повідомила про те, що вона склала заповіт яким заповідала все належне їй майно йому та його сестрі ОСОБА_4 в рівних частинах. 22.06.2014 року померла його мати ОСОБА_8, після її смерті він звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, з метою прийняття спадщини, однак нотаріус повідомила, що його мати 24.08.2013 року склала новий заповіт, яким належне їй майно заповідала відповідачам доньці ОСОБА_4 та онучці ОСОБА_5

Позивач вважає, що заповіт ОСОБА_8 посвідчений 24.08.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі №80, був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення та є нікчемним у звязку з наступним. Посвідчення заповіту при свідках має відбуватися не на прохання заповідача, а лише у випадку, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт. Також у тексті оспорюваного заповіту нотаріусом не зазначено, які саме фізичні вади були наявні у заповідача на час складання заповіту, що унеможливило прочитання заповіту особисто заповідачем. Йому відомо, що його мати не мала жодних вад які б не дозволяли їй власноручно підписувати документи, а також її хвороба не впливала на погану моторику рук, вона була писемною, а те, що вона була здатна розмовляти, підтверджується записами нотаріуса, про те, що текст заповіту нотаріусом записано на її прохання з її слів та на її особисте прохання за її дорученням текст заповіту підписано ОСОБА_9, текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними нею свідками. Той факт, що його мати була писемною, підтверджує самостійне отримання нею пенсії і проставленням власноруч підпису в її отриманні. Більш того, зі слів нотаріуса ОСОБА_6, ОСОБА_8 власноруч підписала її виклик до себе додому, а за день до складання заповіту 23.08.2015 року, нотаріус у матері вдома спілкувалася з нею щодо наявності документів на підтвердження їй на праві власності майна, яке заповідається. Таким чином, аналіз змісту спірного заповіту, вказує на те, що він є суперечливим, оскільки на час його складання та посвідчення ОСОБА_8 мала здатність розмовляти та мала здатність писати. Також у заповіті не містяться такі відомості про особи свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, як дата народження, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Таким чином нотаріус припустився порушень щодо форми та порядку складання заповіту, які виявилися у тому, що: заповіт був підписаний іншою особою, а не заповідачем, за відсутності у заповідача фізичних вад, що унеможливлювали підписання ним заповіту власноручно; заповіт не був прочитаний особисто заповідачем, а був прочитаний свідками за відсутності у заповідача фізичних вад, які не дозволяли би йому прочитати текст заповіту особисто; в тексті заповіту не містяться відомості про особи свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12, як дата народження реквізити паспорта чи іншого документа, на підписанні якого було встановлені особи свідків.

Вказані обставини стали причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому він просить суд, встановити нікчемність заповіту та застосувати наслідки недійсності нікчемного заповіту ОСОБА_8 від 24.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №280.

В судовому засіданні представники позивача підтримали уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідачів заперечував проти задоволення позову зазначивши, що ніякі підстави, які наведені стороною позивача в позові і судовому засіданні, надані суду докази у вигляді двох посмертних експертиз, не дають підстав сумніватися у вільному волевиявленні ОСОБА_8 та у дійсності форми, посвідчення її волі у складеному нею заповіті. Заповіт може бути посвідчений у присутності двох свідків не лише коли заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, але ще й на бажання самого заповідача. Нотаріус посвідчуючи заповіт зазначила, що заповідач людина похилого віку не може прочитати текст уголос, а тому зачитували уголос свідки. Заповідач мала вади (слабкість рук) тому за її дорученням заповіт був підписаний свідком ОСОБА_9 Те, що заповідач мала такі вади позивачу було відомо, про що він і зазначив у первинному позові.

Відповідачі в судовому засіданні пояснили, що останні роки вони доглядали за ОСОБА_8, оскільки вона була людиною похилого віку та 2013 році в неї трапився інсульт. Це було її бажанням заповісти свої майно їм (доньці та онуці). При складанні заповіту були присутні свідки, оскільки вона фізично була дуже слабкою, не могла прочитати заповіт та особисто підписати. Їй вголос був прочитаний заповіт та з її волі підписаний іншою людиною. Просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа в судовому засіданні пояснила, що до неї звернулися родичі ОСОБА_8 та попросили її виїхати за місцем її мешкання, оскільки вона хотіла скласти заповіт, а сама у звязку з поганим станом здоровя не могла з'явитись до нотаріальної контори. 23 серпня 2013 року о 16-30 год. вона виїхала до місця проживання ОСОБА_8 та мала з нею бесіду. В журналі про її виклик, ОСОБА_8 поставила свій особистий підпис, але він був жахливий, оскільки в неї тремтіли руки. ОСОБА_8, яка була людиною похилого віку, фізично була ослаблена, їй було важко читати та писати . Під час бесіди вона виразила свою волю та бажання залишити своє майно доньці ОСОБА_4 та онуці ОСОБА_5 Вона розяснила їй всі права і порядок посвідчення заповіту, зокрема, що заповіт буде виготовлений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів і в тому разі заповіт має бути прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. На що вона сказала, що їй важко писати, а читати цілу сторінку в неї не вистачить сил. А тому попросила вчинити нотаріальне посвідчення заповіту від її імені у присутності свідків, особисто назвала свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_12. Попросила також, у звязку зі слабкістю рук щоб за неї підписалася на заповіті: ОСОБА_9. На другий день, 24 серпня 2013 року о 10-00 год. нею за місцем мешкання заповідача у її присутності та свідків, особи яких були встановлені за паспортами, реквізити яких записано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій був посвідчений заповіт. Вказаний заповіт було прочитано свідками, підписантом та нею, нотаріусом, вголос у присутності заповідача та зазначених осіб. Заповідач чула та прослухала текст заповіту повністю неодноразово і після кожного прочитання підтверджувала правильність написаного в заповіті та дійсність свого волевиявлення підписаному.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що померлу ОСОБА_8Л він знав практично все життя, вони були сусідами. В 2013 році він її бачив, вона скаржилась на поганий зір. В неї постійно тремтіла рука, він допоміг їй зайти додому.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 її подруга. В кінці липня 2013 року вона на прохання ОСОБА_5 купувала продукти та завозила їх її бабусі ОСОБА_8 За ці продукти ОСОБА_8 дала їх гроші, але попросила їх порахувати, оскільки погано бачила. Також бабуся попросила допомогти порізати їй хліб, оскільки в неї тремтіла рука.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що була свідком при посвідченні заповіту ОСОБА_8 Нотаріус зачитала заповіт, а ОСОБА_8 дала згоду на підписання. Вона також читала текст заповіту. Хто підписав заповіт вона не знє. З нею свідком була ще одна жінка.

Заслухав доводи сторін, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_8 (а.с.10).

24 серпня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 був посвідчений заповіт, яким ОСОБА_8 заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований: м. Дніпропетровськ, вул. Білокам'яна,24 ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частинах кожній, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га, що розташована: м. Дніпропетровськ, вул. Білокам'яна,24 заповіла ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в рівних частинах кожній, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0040 га, що розташована: м. Дніпропетровськ, вул. Білокам'яна,24 заповіла ОСОБА_5, земельну ділянку, що розташована на території Любимівської сільської ради Дніпропетровської області, кадастровий номер -01-001-0064 та усе належне їй на праві власності майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, що буде належати їй на день її смерті, та все те, на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_4 (а.с.13).

22 червня 2014 року ОСОБА_8 померла (а.с.7).

30 січня 2015 року відповідачами були отримані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне та зазначене в заповіті майно ОСОБА_8 (а.с. 96-110).

Висновком судово-психіатричної експертизи №38 від 01.10.2015 року встановлено, що ОСОБА_8 на момент складання заповіту 24 серпня 2013 року, будь-яким психічним розладом не страждала. За своїм психічним станом на момент складання заповіту 24 серпня 2013 року ОСОБА_8 могла розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с.215-217).

Висновком судово-медичної експертизи №231 встановлено, що тривала відсутність активних записів медичного персоналу в амбулаторній карті, а таким чином, і відсутність активних терапевтичних медикаментозних методів лікування, дає можливість експертній комісії визначити, що захворювання з боку внутрішніх органів не оказували негативного впливу на здібність ОСОБА_8 виконувати ті чи інші активні, в тому числі і осо знанні дії, в період 24 серпня 2013 року. По стану на 24.08.2013 року фізичних розладів, порушення моторики рук, які б перешкоджали виконанню руками ОСОБА_8 активних дій, в тому числі і писати (підписанню будь-яких документів) не було. По даним амбулаторної карти, за весь час спостереження хворої в поліклініці, починаючи з 2004 року, до 20.06.2014 року окулістом не оглядалася, про що свідчить відсутність будь-яких записів огляду лікарем-окулістом. В карті є виписний епікриз, в якому вказано, що ОСОБА_8 знаходилася на лікуванні в терапевтичному відділенні з 05.07 по 29.07.2004 року, коли була оглянута окулістом, яким відмічено, що очне дно без особливостей. Гострота зору не відмічена. Вище зазначене, дає підстави вказати, що якихось патологічних змін з боку зору не було, тому ОСОБА_8 могла бачити, читати тексти, в тому числі і заповіт (а.с.225-232).

Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (частина перша статті 524 ЦК України).

Згідно вимог ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Частиною 3 ст.1247 ЦК України передбачено, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Статтею 1247 ЦК України передбачені загальні вимоги до форми заповіту, а саме: заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст.207 ЦК України; заповіт має бути посвідчений посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 ЦК України; заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі.

Відповідно до ч 1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Судом встановлено, що 24 серпня 2014 року спірний заповіт у зв'язку з тим, що ОСОБА_8 будучи людиною похилого віку, не могла особисто прочитати текст заповіту вголос, за її дорученням, в її та нотаріуса присутності до його підписання він був зачитаний уголос запрошеними свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_12 Також у звязку з тим, що ОСОБА_8 мала вади (слабкість рук) на її прохання, у її та нотаріуса присутності та присутності двох свідків, текст заповіту був підписаний ОСОБА_9В

За змістом статей 1248,1253 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його в голос та ставлять свої підписи на ньому.

Розділом 2 глави 3 «Посвідчення заповіту, внесення змін до нього та його скасування» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою.

Після уточнення позовних вимог позивач та його представники зазначали, що ОСОБА_8 не мала вад зі здоров'ям, тому могла особисто прочитати заповіт і його підписати, як на підставу визнання заповіту нікчемним посилались, на висновок судово-медичної експертизи №231.

Однак даний висновок спростовується поясненнями приватного нотаріуса, що за день до посвідчення заповіту вона приїздила до ОСОБА_8 додому, оскільки за станом здоровя вона не могла явитися до нотаріальної контори. При її відвідуванні 23 серпня 2013 року ОСОБА_8 пояснила, що хоче скласти заповіт. Сама заповідачка казала, що погано бачить, букви пливуть в неї перед очима і вона не зможе особисто прочитати та підписати заповіт. На її прохання ОСОБА_8 ледь розписалася у журналі виклику нотаріуса, оскільки в неї тремтіли руки. Також вона спростовується показами свідків: ОСОБА_5, яка показала, що її бабуся ОСОБА_8Л не могла піти сама до нотаріальної контори, оскільки була слабкою, в силу віку погано бачила, а окулярами не користувалася, останні роки вона в лікарню не зверталась, лікувалась вдома; ОСОБА_4, яка показала, що ОСОБА_8 її мати, в 2004 році впала, як наслідок в неї почали трястись руки, вона лікувалась,але результату не було; ОСОБА_12, яка показала, що була свідком при посвідченні заповіту. ОСОБА_8 заповіт читав нотаріус і вона, з його змістом заповідач погоджувалась. ОСОБА_8 їй також казала, що це її воля скласти заповіт; ОСОБА_13, ОСОБА_14, які показали, що коли бачили ОСОБА_8, то в неї тремтіли руки і вона їм казала, що погано бачить, всі ці обставини і призвели до посвідчення заповіту при свідках і особи, які підписалася за ОСОБА_8

Обставини не зазначення в заповіті дат народження, реквізитів паспортів чи інших документів свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, не впливають на волевиявлення заповідача і не є порушення його форми, оскільки нотаріус перед його посвідченням встановив особи цих свідків, перевірив їх дієздатність та копії їх паспортів долучив до матеріалів нотаріальної справи. Зазначені в заповіті свідки приймали безпосередню участь у його посвідченні, що підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 та нотаріус ОСОБА_6

Судом встановлено, що заповіт, складений особою, яка мала на це право, а також заповіт, складений без порушення вимог щодо його форми та посвідчення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при укладенні оскаржуваного заповіту волевиявлення заповідача було вільним і відповідало її волі, порушення щодо оформлення та посвідчення заповіту, передбачених статтею 1247 ЦК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Зайченко