Справа №705/3307/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Коваля А.Б.

при секретарі Обуховській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ПрАТ «Київстар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про те, що між ЗАТ «ОСОБА_2Ес.Ем.» (в подальшому перейменоване на ПрАТ «Київстар») в особі ТОВ «Сота-Альянс» та ОСОБА_1 06.03.2009 року була укладена угода № 3200259 про надання послуг мобільного звязку стандартів GSM-900 та GSM-1800, відповідно до якої оператор (позивач по справі) надає абоненту (відповідачу по справі) послуги стільникового звязку, а абонент користується вищенаведеними послугами та своєчасно оплачує їх вартість на умовах, визначених в угоді.

Згідно рахунку-фактури № 42-14501435 від 31.08.2012 року виникла заборгованість абонента перед оператором у розмірі 14181 гривня 13 копійок, яку відповідач повинен був сплатити до 20.09.2012 року.

Відповідачу були здійснені нарахування за спожиті послуги на загальну суму 15238 гривень 47 копійок, що складається із: абонентної плати 456,33 грн.; вихідні міжнародні дзвінки 25,82 грн.; послуги SMS та MMS 1,25 грн.; послуги роумінгу, що надані ОСОБА_2 11468,34 грн.; збір до Пенсійного фонду (7,5 %) 896,38 грн.; ПДВ (20 %) 2390,35 грн.

З урахуванням сплачених коштів розмір заборгованості відповідача перед ними становить 14181,13 грн.

У відповідності до п. 3.2.2 ст. 3 Угоди про надання послуг стільникового мобільного звязку стандартів GSM-900 та GSM-1800 абонент прийняв на себе зобовязання використовувати та оплачувати роумінг в мережах інших операторів за встановленими правилами та тарифами оператора.

Згідно з п. 3.2.5 Угоди, відповідач несе відповідальність за належне використання та зберігання SIM-картки, PIN-, PUK-кодів, мобільного терміналу, кодів поповнення рахунку.

Свої зобовязання позивач виконав в повному обємі та надав усі послуги, згідно до вимог Угоди, а відповідач своїх зобовязань не виконав.

Просять суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 14181,13 грн., 1117,78 грн. трьох процентів річних та 7246,64 інфляційних витрат, а всього 22545,55 грн., а також стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

В ході розгляду справи позивачем було збільшено суму позовних вимог у відповідності до ст. 31 ЦПК України та просять суд стягнути з відповідача на їх користь 28399,78 грн. та судовий збір у сумі 1378 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні в повному обємі підтримала позовні вимоги та пояснила, що між ПрАТ «Київстар» та відповідачем по справі було укладено угоду про надання телекомунікаційних послуг мобільного звязку. Відповідач не визнає позовні вимоги посилаючись на те, що він перебував за межами України, але у цей час він користувався GPRS-роумінгом у мережах оператора Polska Telefonia Cyfrowa Sp.z o.o., внаслідок чого йому і було проведено нарахування за використані послуги мобільного звязку. Просить суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що в період, у який у його довірителя нібито виникла заборгованість перед позивачем він виїжджав за межі України лише на один день і в цей день ніяких послуг ПрАТ «Київстар» йому не надавало, оскільки телефон відповідача був вимкнений. Ніяких доказів, підтверджуючих вимог позову, позивачем надано не було. Згідно укладеної угоди позивач не мав би надавати будь-яких послуг відповідачу через невелику суму коштів на його рахунку і надавати послуги у кредит теж не міг. У разі ж технічної неможливості відключити користувача від отримання певних послуг, оператор був би зобовязаний повідомити про це абонента у письмові формі, що у цьому випадку зроблено не було. За вказаних обставин просить суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умови надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2009 року за замовленням відповідача між Закритим акціонерним товариством «ОСОБА_2Ес.Ем.», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 було укладено Угоду № 3200259 про надання послуг стільникового мобільного звязку стандарту GSM-900 та GSM-1800, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу послуги стільникового мобільного звязку стандарту GSM-900 та стандарту GSM-1800, а відповідач зобовязався оплачувати їх вартість позивачу на умовах, викладених в цій Угоді.

Згідно п. 3.2.2 Угоди відповідач зобовязався використовувати та оплачувати роумінг в мережах інших операторів за встановленими правилами та тарифами оператора.

Крім того, відповідно до п. 3.2.5 Угоди відповідач несе відповідальність за належне використання та зберігання SIM- карти, PIN-, PUK-кодів, мобільного терміналу, кодів поповнення рахунку.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобовязання за Угодою виконав належним чином. Однак відповідач не оплатив отримані ним послуги звязку.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобовязані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Статтею 74 Закону України «Про телекомунікації» визначено: «взаємодія операторів телекомунікацій України з операторами телекомунікацій інших держав, розподіл між ними доходів від надання послуг міжнародного звязку, взаємозєднання мереж телекомунікацій загального користування тощо здійснюються відповідно до рекомендацій Міжнародного союзу електрозвязку на підставі міжнародних договорів України з відповідними державами та/або договорів операторів телекомунікацій України з операторами телекомунікацій інших країн».

Згідно п. 4.2 ст. 4 Регламенту міжнародного електрозвязку (Мельбурн 1988) Оператори звязку зобовязані у своїй діяльності застосовувати Рекомендації МККТТ.

Відповідно до п. 1.5. Рекомендацій МККТТ Б. 170 рахунки між Операторами за місяць повинні відсилатись як можливо скоріше, але в будь-якому випадку до закінчення третього місяця після місяця стосовно якого виставляється рахунок.

Отже, Абонент приймає на себе зобовязання використовувати та оплачувати роумінг в мережах інших операторів за встановленими правилами цих операторів і оператор має право включити вартість наданих Абонентові послуг з роумінгу протягом трьох розрахункових періодів після їх надання.

Крім того, пп. 32 п. 39 вищезазначених Правил передбачає обовязок оператора провайдера обмежувати можливість отримання споживачем послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку абонента або досягнення визначеної договором суми шляхом тимчасового припинення надання послуг лише за наявності технічної можливості. Підпункт 27 п. 39 Правил конкретизує, що тимчасове припинення надання міжнародного роумінгу здійснюється після отримання відповідної інформації від роумінг-партнера.

Данні щодо обєму та вартості наданих у роумінгу послуг потрапляють до білінгової програми ПрАТ «Київстар» (програми обліку абонентів), лише після їх передачі іноземним оператором, що зумовлено технічними характеристиками програми. Така особливість стосується телекомунікаційного обладнання всіх операторів звязку: як вітчизняних, так і іноземних.

Таким чином, ПрАТ «Київстар» не могло запобігти утворенню заборгованості у відповідача, призупинивши надання послуг звязку.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.ст. 611, 625 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Рахунку-фактури № 42-14501435 від 31.08.2012 року відповідач має перед позивачем заборгованість по оплаті наданих послуг мобільного звязку, значну частину якої складають послуги роумінгу.

При цьому, посилання відповідача на те, що послугами стільникового звязку в роумінгу він не користувався, а тому позивач необґрунтовано вимагає сплати ним грошей за цей період, спростовуються наданим представником позивача списком викликів абонента телефонного номеру 67 504 9972 зареєстрованого за ОСОБА_1 за серпень 2012 року.

Також, відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що за прострочення виконання відповідачем зобов'язання позивачем нараховано відповідачу інфляційні витрати та три проценти річних від суми заборгованості, що підтверджується розрахунками наведеними позивачем у позовній заяві та доданими до неї.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов Угоди та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані телекомунікаційні послуги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 901-903 ЦК України, ст.ст. 33, 68, 74 Закону України «Про телекомунікаційні послуги», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ПрАТ «Київстар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 28399 гривень 78 копійок та судовий збір у сумі 1378 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Б. Коваль