АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Величко Т.О.
Справа №2-7348/11
У Х В А Л А

11 листопада 2016 року суддя Апеляційного суду м. Києва Кравець В.А., вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2011 року та на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль-Блюз» про визнання власності на об'єкт інвестування,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2011 року позов задоволено.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на об'єкт інвестування нежитлові приміщення №304 площею 95,26 кв.м., №305 площею 102,0 кв.м, №306 площею 80,56 кв.м, №307 площею 85,21 кв.м, за адресою АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року Доповнити рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2011 року: визнано за ОСОБА_3 право власності на об'єкт інвестування нежитлові приміщення літера «А» № 304 площею 226,6 кв.м., літера «А» № 305 площею 123,5 кв.м. літера «А» №306 площею 1.03.1 кв.м, літера «А» №307 площею 106,3 кв.м, за адресою АДРЕСА_1.

04 листопада 2016 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу.

З матеріалів справи убачається, що апеляційну скаргу на рішення суду та додаткове рішення було подано з пропуском строку.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вона в судовому засіданні участі не приймала та не була стороною по справі, проте, ухваленими судом рішеннями порушено її права шляхом припинення права спільної власності власників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 на приміщенння загального користування.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від з квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішень суду, оскільки ця обставина підтверджується матеріалами справи.

Згідно до вимог ст. 297 ЦПК України в редакції Закону від 20.12.2011 року № 4176, що набула чинності 15.01.2012 року суддя доповідач вирішує питання про відкриття апеляційного провадження за скаргою, що подана із пропуском строку на оскарження.

Апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 294, 295 ЦПК України і підлягає прийняттю до розгляду апеляційним судом.

У порядку підготовки справи до розгляду, з метою перевірки заявлених апелянтом у скарзі доводів, необхідно виконати дії, передбачені ст. 298, 301 ЦПК України.

Керуючись ст. 297, 298, 301 ЦПК України -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2011 року та на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року.

Копію апеляційної скарги направити іншим особам, які беруть участь у справі, встановивши строк до 25 листопада 2016 року для подачі заперечень на апеляційну скаргу.

Суддя В.А.Кравець