Справа № 496/570/16-ц
Провадження № 2/496/617/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Поцелуйко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення ним повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина, який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У звязку з викладеним вона звернулася з позовом до суду.

У судовому засіданні позивачка на позові наполягала і пояснила, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею і знаходяться на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. При цьому пояснив, що він за станом здоровя не може мати дітей, у звязку з цим не вважає себе батьком неповнолітнього ОСОБА_3, а тому на його думку підстав для стягнення аліментів не має.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 листопада 2015 року було розірвано (а.с. 5).

Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження (а.с. 4).

У судовому засіданні відповідач неодноразово наголошував, що він не являється батьком неповнолітнього ОСОБА_3, але зазначені обставини спростовуються наступним.

Ухвалою суду від 21 березня 2016 року провадження по справі було зупинено, до розгляду цивільної справи № 496/5198/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини (а.с. 20).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року, яке набрало чинності, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини відмовлено.

В ході зясування обставин по вищевказаній цивільній справі, судом було призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу.

Згідно висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, проведеної експертами КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (висновок №7, експертиза розпочата 25 січня 2016 року, закінчена 24 лютого 2016 року) встановлено, що громадянин ОСОБА_2, 11 квітня 1966, може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ймовірністю 99,9999%, батьківство практично доведене.

Виходячи з наведеного, суд не приймає до уваги доводи відповідача в тій частині, що він не являється батьком ОСОБА_3.

Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтвердив у судовому засіданні відповідач, а тому ця обставина у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідач допомоги на утримання дитини не надає.

Крім того, судом було встановлено, що відповідач на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має. Доводи відповідача про те, що він не працює за станом здоровя, нічим не підтверджені. На теперішній час він є працездатним. Необхідність в оперативному лікуванні відповідача сама по собі не є підставою для звільнення від сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 180, 181 ч.3, 182, 184, 191 ч.1 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 22 лютого 2016 року і до його повноліття, тобто до 21 червня 2020 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області: ОСОБА_4