У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Фрунзенського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про вселення та зобов'язання вчинити певні дії; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - служба у справах дітей Фрунзенського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зняття її з реєстрації, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що у 2002 році вона уклала шлюб з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народилась дитина - ОСОБА_8 У листопаді 2004 року позивач з дитиною та чоловіком за згодою власниці квартири - ОСОБА_5 зареєструвалися у квартирі АДРЕСА_1 на правах членів сім'ї відповідача. 12 серпня 2013 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано, після чого колишній чоловік створив нестерпні умови проживання у квартирі їй та їх дитині, а у лютому 2013 року колишній чоловік не впустив її у квартиру, у зв'язку з чим вона була вимушена переїхати разом з дитиною до своїх родичів, які мешкають у Харківській області. Позивач наголосила, що на даний час у вказаній квартирі знаходяться її меблі, побутова техніка та особисті речі, проте вона вимушена проживати в іншому місці, оскільки у 2013 році відповідач ОСОБА_5 замінила замки у вхідних дверях та не впускає позивача у квартиру, у зв'язку з чим ОСОБА_4 була вимушена звернутись до правоохоронних органів. Таким чином, просила задовольнити позов.

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із указаним вище зустрічним позовом, посилаючись на те, що вона є єдиним власником вказаної квартири, та як власник надала право ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на їх реєстрацію та проживання у спірній квартирі. У 2011 році ОСОБА_4, без поважних причин добровільно, самостійно виселилась зі спірної квартири та переїхала на постійне проживання в інше місце. Також зазначає, що ОСОБА_4 з моменту реєстрації у вказаній квартирі та до 2011 року жодного дня не проживала разом з нею, ніколи не вела з нею спільного господарства, вони не були пов'язані спільним побутом та не мали взаємних прав та обов'язків. ОСОБА_4 не дбала за благоустрій квартири, не підтримувала її в умовах належних для проживання в ній, не сплачувала комунальні платежі та не є членом її сім'ї. Залишаючись зареєстрованою за вказаною адресою ОСОБА_4 створює певні незручності для позивача та інших членів її сім'ї, перешкоджає здійснювати своє право власності на квартиру та змушує витрачати власні кошти на оплату житлово-комунальних послуг за відповідача. Просила зустрічний позов задовольнити.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Вселено ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод в користуванні ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_5 залишено без задоволення.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та передати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_4 та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, оскільки відсутні підстави, передбачені ст. 405 ЦК України, для визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням. ОСОБА_4 зі згоди власника квартири вселилася разом із неповнолітньою дитиною та зареєструвалася у квартирі і її відсутність у спірній квартирі з 2011 року викликана поважними причинами.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик