№ 2-871/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01. 02. 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Бобровника О. В.

при секретарі: Яковенко Н. К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про дострокове стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням індексу інфляцій стягенння неустойки та процентів за користування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - про визнання договору позики недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 - про дострокове стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням індексу інфляцій стягенння неустойки та процентів за користування.

ОСОБА_1 при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 26 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність відповідачу грошових коштів в розмірі 80 000,00 грн., що еквівалентна 10 000 доларів США за узгодженим курсом.

Укладений договір позики грошових коштів між сторонами є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.ст. 207, 1047 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 27 грудня 2013 року було надано розписку підписану нею власноручно.

Згідно умов укладеного договору позики ОСОБА_2 зобов'язувалась сплачувати (повертати) суму позики позивачу рівними частинами, тобто по 3 333 гривні 34 копійки, протягом 24 місяців, до п'ятнадцятого числа кожного поточного місяця, починаючи з 15 лютого 2014 року, шляхом перерахуванням зазначеної суми (3 333,34 грн.) на платіжну карту на ім'я ОСОБА_1

ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 не виконала свого обов'язку щодо повернення позики починаючи з 15 лютого 2014 року, в зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась 25 лютого 2014 року до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про повернення грошових коштів переданих за договором позики від 26 грудня 2013 року в розмірі 10 000 доларів США, розмір якої на момент пред'явлення вимоги складав 80 000,00 грн., згідно повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованим листом, ОСОБА_2 особисто отримала письмову вимогу 28 лютого 2014 року.

Однак, починаючи з 28 лютого 2014 року, ОСОБА_2 не виконала свого обов'язку щодо повернення всієї суми по договору позики в строк, який вказаний в листі від 25 лютого 2014 року, тобто на дату подачі заяви загальний борг позики ОСОБА_2 становить суму у розмірі 80 000,00 грн.

В зв'язку із зазначеним ОСОБА_1 з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, неустойку, а також проценти на рівні облікової

ставки НБУ, що складає грошову суму коштів у розмірі 196 570,13 грн.

В процесі розгляду справи, ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.

ОСОБА_2 обгрунтовувала вимоги зустрічного позову тим, що договір позики було укладено під впливом тяжких обставин та на вкрай невигідних для ОСОБА_2 умовах, так як їй не вистачало грошових коштів на придбання квартири.

В зв'язку із зазначеним ОСОБА_2 просила суд визнати недійсним договір позики від 26 грудня 2013 року; гроші в сумі 80 000,00 грн., які ОСОБА_2 отримала за договором позики, залишити їй в якості відшкодування збитків і моральної шкоди, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину; гроші в сумі 8391,95 грн., які частково списано відповідно до меморіального ордеру №7580368 від 24. 03. 2015 року стягнути із ОСОБА_1

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась надавши до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме в частині суми основного боргу в розмірі 80 000,00 грн. В частині нарахування індексу інфляції, процентів на рівні НБУ та неустойку, ОСОБА_2 позов не визнає. Також ОСОБА_2 в поданій заяві просила суд провести розгляд справи у її відсутність.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, зважаючи на подані сторонами заяви, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що укладений договір позики грошових коштів між сторонами є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.ст. 207, 1047 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 27 грудня 2013 року було надано розписку підписану нею власноручно.

Факт одержання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 80 000,00 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США за узгодженим курсом та підтверджується розпискою від 27.12.2010 року, що міститься в матеріалах справи.

Згідно умов укладеного договору позики ОСОБА_2 зобов'язувалась сплачувати (повертати) суму позики ОСОБА_1 рівними частинами, тобто по 3 333 гривні 34 копійки, протягом 24 місяців, до п'ятнадцятого числа кожного поточного місяця, починаючи з 15 лютого 2014 року, шляхом перерахуванням зазначеної суми (3 333,34 грн.) на платіжну карту на ім'я ОСОБА_1

Встановлено, що ОСОБА_2 не виконала свого обов'язку щодо повернення позики починаючи з 15 лютого 2014 року, в зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась 25 лютого 2014 року до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про повернення грошових коштів переданих за договором позики від 26 грудня 2013 року в розмірі 10 000 доларів США, розмір якої на момент пред'явлення вимоги складав 80 000,00 грн., згідно повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованим листом, ОСОБА_2 особисто отримала письмову вимогу 28 лютого 2014 року.

Вбачається, що в обумовлений між сторонами строк ОСОБА_2 запозичені кошти ОСОБА_1 не повернула, в зв'язку з чим позивач за первісним позовом просила суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Однак, починаючи з 28 лютого 2014 року, ОСОБА_2 не виконала свого обов'язку щодо повернення всієї суми по договору позики в строк, який вказаний в листі від 25 лютого 2014 року, тобто на дату подачі заяви загальний борг позики ОСОБА_2 становить суму у розмірі 80 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зобов'язалась повернути чергову частину запозичених грошових коштів в строк до 15.02.2014 року, однак після настання вказаного часу ОСОБА_2 чергову частину запозичених грошей ОСОБА_1 не повернула, тобто прострочила їх повернення, у зв'язку з чим у ОСОБА_1 виникло право на вимогу про дострокове повернення частини позики, що залишилася, чим вона і скористалась, надіславши на адресу ОСОБА_2 відповідну вимогу.

ОСОБА_2, в своїй зустрічній позовній заяві, посилалась на те, що умовами договору передбачено, що остаточний розрахунок має бути здійснено до відповідної дати, а цей термін не настав, що свідчить про неможливість повернення позики раніше дати зазначеної в укладеному договорі позики, а саме до 15 лютого 2016 року.

Проте, суд не погоджується із вказаним твердженням ОСОБА_2, оскільки в судовому засіданні встановлено, що міститься порушення умов договору позики від 26 грудня 2013 року та звернення ОСОБА_1 з вимогою щодо повернення всієї суми по договору позики у розмірі 80 000,00 грн., яка не звільняє ОСОБА_2 від виконання взятих на себе обов'язків, враховуючи припис ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

В зв'язку із зазначеним ОСОБА_1 вважаючи свої права порушеними та просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в сумі 80 000,00 грн., встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 55 522,53 грн., неустойку в сумі 33 550,00 грн., а також проценти на рівні облікової ставки НБУ в сумі 27 497,60 грн., а всього 196 570,13 грн.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку, що вимога ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 суми запозичених коштів в розмірі 80 000,00 грн., що еквівалентна 10 000 доларів США за узгодженим курсом є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 26 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 80 000,00 грн., що еквівалентна 10 000 доларів США за узгодженим курсом (а.с. 7).

Укладений договір позики грошових коштів між сторонами є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.ст. 207, 1047 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 27 грудня 2013 року було надано розписку підписану нею власноручно (а.с. 8).

Згідно умов укладеного договору позики ОСОБА_2 зобов'язувалась сплачувати (повертати) суму позики рівними частинами, тобто по 3 333 гривні 34 копійки, протягом 24 місяців, до п'ятнадцятого числа кожного поточного місяця, починаючи з 15 лютого 2014 року, шляхом перерахуванням зазначеної суми (3 333,34 грн.) на платіжну карту на ім'я ОСОБА_1

Вбачається, що ОСОБА_2 не виконала свого обов'язку щодо повернення позики починаючи з 15 лютого 2014 року, в зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась 25 лютого 2014 року до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про повернення грошових коштів переданих за договором позики від 26 грудня 2013 року в розмірі 10 000 доларів США, розмір якої на момент пред'явлення вимоги складав 80 000,00 грн., згідно повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованим листом, ОСОБА_2 особисто отримала письмову вимогу 28 лютого 2014 року.

Однак, починаючи з 28 лютого 2014 року, ОСОБА_2 не виконала свого обов'язку щодо повернення всієї суми по договору позики в строк, який вказаний в листі від 25 лютого 2014 року, тобто на дату подачі заяви загальний борг позики ОСОБА_2 становить суму у розмірі 80 000,00 грн.

Також ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь індекс інфляції за весь час прострочення зобов'язання, неустойку, а також проценти на рівні облікової ставки НБУ, на що слід зазначити наступне.

В разі неповернення позики у вказаний позикодавцем строк, позикодавець має право нарахувати проценти, а у разі передбачення у договорі - штрафні санкції починаючи з наступного дня після отримання позичальником вимоги позикодавця про дострокове повернення позики (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Вбачається, що ОСОБА_2 відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання передбачені договором позики щодо повернення позики, ігнорує заяви ОСОБА_1 щодо повернення суми позики, при особистому спілкуванню (мобільним телефоном, скапом, електронною поштою) відмовляється виконувати умови позики (договору позики) та взяті на себе зобов'язання і всіма можливими способами ухиляється від виконання зобов'язань щодо повернення позики по договору і до теперішнього часу не виконала свій обов'язок, порушивши строки повернення суми коштів, передбачених ч. 2 ст. 1050 ЦК України, не надавши жодної відповіді на заявлену письмову вимогу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики від 27 грудня 2013 року вважається укладений між сторонами, оскільки згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, на підставі чого, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так за порушення строку повернення позики позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (пункт 7 договору позики).

Враховуючи те, що ОСОБА_2 порушуючи умови договору не повернула суму позики, включаючи чергового платежу в період з 28 лютого 2014 року по 29 грудня 2015 року, з неї підлягає стягнення сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції, а саме: 135 572,53 грн. (сума основного боргу 80 000,00 грн. + індекс інфляції - 55 522,53 грн.).

При цьому сукупний (середній) індекс інфляції, за весь період не повернення суми позики, ОСОБА_1 зазначає на рівні 1,695 індекс інфляції.

З огляду на вказані обставини та враховуючи, що суду не надано право вийти за межі позовних вимог, тобто змінити у даному випадку визначену позивачем дату початку та закінчення нарахування індексу інфляції, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 індексу інфляції задовольняються в сумі 55 522,53 грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Зважаючи на пункт 7 договору позики за порушення строків повернення позики позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю неустойку в розмірі 50 гривень за кожний день прострочення повернення частини суми позики.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 порушуючи умови договору позики не повернула суму позики на протязі 671 днів, з нього підлягає стягнення штраф у розмірі 33 550,00 грн. (50-неустойка х671-кількість днів прострочення).

Щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, слід зазначити наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

При таких обставинах, оскільки між сторонами не було передбачено договором позики сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і порядок сплати, а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики, ОСОБА_1, як позикодавець, з підстав передбачених ч.1 ст. 1048 ЦК України, має право на одержання процентів їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ), що підлягають сплаті щомісяця до дня повернення позики.

Так як, в період з 28 лютого 2014 року по 29 грудня 2015 року облікова ставка НБУ змінювалась, тому процентів розраховано наступним чином, а саме:

У відповідності до п. 1 постановою Правління Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 09 серпня 2013 року за № 315 (з подальшими змінами та доповненнями), встановлено з 13 серпня 2013 року облікову ставку в розмірі 6,5% річних. Тому, враховуючи те, що розмір процентів за користування позикою встановлюється на рівні облікової ставки НБУ, тобто 6,5%. Розмір процентів за день користування позикою буде складати 0,02 % від грошової суми позики, грошова сума відсотків за день буде складати 16,00 грн. (сума позики 80 000,00 грн. х на 0,02 %). Враховуючи те, що відповідач користувався позикою протягом 46 (сорока шести) днів, починаючи з 28 лютого 2014 року по 15 квітня 2014 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором складає 736,00 грн. (46 днів х на 16,00 грн.).

У відповідності до п. 1 постановою Правління Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 14 квітня 2014 року за № 212 (з подальшими змінами та доповненнями), встановлено з 15 квітня 2014 року облікову ставку в розмірі 9,5 % річних. Тому, враховуючи те, що розмір процентів за користування позикою встановлюється на рівні облікової ставки НБУ, тобто 9,5%. Розмір процентів за день користування позикою буде складати 0,026 % від грошової суми позики, грошова сума відсотків за день буде складати 20,80 грн. (сума позики 80 000,00 грн. х на 0,026 %). Враховуючи те, що відповідач користувався позикою протягом 93 (дев'яносто три) днів, починаючи з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором складає 1 934,40 грн. (93 днів х на 20,80 грн.).

У відповідності до п. 1 постановою Правління Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 15 липня 2014 року за № 417, встановлено з 17 липня 2014 року облікову ставку в розмірі 12,5 % річних. Тому, враховуючи те, що розмір процентів за користування позикою встановлюється на рівні облікової ставки НБУ, тобто 12,5%. Розмір процентів за день користування позикою буде складати 0,034 % від грошової суми позики, грошова сума відсотків за день буде складати 27,20 грн. (сума позики 80 000,00 грн. х на 0,034 %). Враховуючи те, що відповідач користувався позикою протягом 120 (п'ятдесят вісім) дня, починаючи з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором складає 3 264,00 грн. (120 днів х на 27,20 грн.).

У відповідності до п. 1 постановою Правління Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 12 листопада 2014 року за № 719, встановлено з 13 листопада 2014 року облікову ставку в розмірі 14 % річних. Тому, враховуючи те, що розмір процентів за користування коштами (позикою) встановлюється на рівні облікової ставки НБУ, тобто 14%. Розмір процентів за день користування позикою буде складати 0,038 % від грошової суми коштів, грошова сума відсотків за день буде складати 30,40 грн. (сума коштів 80 000,00 грн. х на 0,038 %). Враховуючи те, що Відповідач користувався позикою протягом 85 (вісімдесят п'ять) днів, починаючи з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором становить 2 584,00 грн. (85 днів помножено на 30,40 грн.).

У відповідності до п. 1 постановою Правління Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 04 лютого 2015 року за № 81, встановлено з 06 лютого 2015 року облікову ставку в розмірі 19,5 % річних. Тому, враховуючи те, що розмір процентів за користування коштами (позики) встановлюється на рівні облікової ставки НБУ, тобто 19,5%. Розмір процентів за день позикою буде складати 0,053 % від грошової суми коштів, грошова сума відсотків за день буде складати 42,40 грн. (сума коштів 80 000,00 грн. х на 0,053 %). Враховуючи те, що Відповідач користувався позикою протягом 26 (двадцять шість) днів, починаючи з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором становить 1 102,40 грн. (26 днів помножено на 42,40 грн.).

У відповідності до п. 1 постановою Правління Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 02 березня 2015 року за № 154, встановлено з 04 березня 2015 року облікову ставку в розмірі 30 % річних. Тому, враховуючи те, що розмір процентів за користування коштами (позикою) встановлюється на рівні облікової ставки НБУ, тобто 30%. Розмір процентів за день користування коштами буде складати 0,082 % від грошової суми коштів (позики), грошова сума відсотків за день буде складати 65,60 грн. (сума коштів 80 000,00 грн. х на 0,082 %). Враховуючи те, що Відповідач користувався коштами (позикою) протягом 177 (сто сімдесят сім) днів, починаючи з 04 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором становить 11 611,20 грн. (177 днів помножено на 65,60 грн.).

У відповідності до п. 1 постановою Правління Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 27 серпня 2015 року № 557, встановлено з 28 серпня 2015 року облікову ставку в розмірі 27% річних. Тому, враховуючи те, що розмір процентів за користування коштами (позикою) встановлюється на рівні облікової ставки НБУ, тобто 27%. Розмір процентів за день користування коштами буде складати 0,074 % від грошової суми коштів (позики), грошова сума відсотків за день буде складати 59,20 грн. (сума коштів 80 000,00 грн. х на 0,074 %). Враховуючи те, що Відповідач користувався коштами (позикою) протягом 28 (двадцяти восьми) днів, починаючи з 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором становить 1 657,60 грн. (28 днів помножено на 59,20 грн.).

У відповідності до п. 1 постановою Правління Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 24 вересня 2015 року № 627, встановлено з 25 вересня 2015 року облікову ставку в розмірі 22 % річних. Тому, враховуючи те, що розмір процентів за користування коштами (позикою) встановлюється на рівні облікової ставки НБУ, тобто 22%. Розмір процентів за день користування коштами буде складати 0,06 % від грошової суми коштів (позики), грошова сума відсотків за день буде складати 48,00 грн. (сума коштів 80 000,00 грн. х на 0,06 %). Враховуючи те, що Відповідач користувався коштами (позикою) протягом 35 (тридцять п'ять) днів, починаючи з 25 вересня 2015 року по 29 жовтня 2015 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором становить 1 680,00 грн. (35 днів помножено на 48,00 грн.).

У відповідності до п. 1 постановою Правління Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 29 жовтня 2015 року № 750, встановлено з 30 жовтня 2015 року облікову ставку в розмірі 22 % річних. Тому, враховуючи те, що розмір процентів за користування коштами (позикою) встановлюється на рівні облікової ставки НБУ, тобто 22%. Розмір процентів за день користування коштами буде складати 0,06 % від грошової суми коштів (позики), грошова сума відсотків за день буде складати 48,00 грн. (сума коштів 80 000,00 грн. х на 0,06 %). Враховуючи те, що Відповідач користувався коштами (позикою) протягом 49 (сорок дев'ять) днів, починаючи з 30 жовтня 2015 року по 17 грудня 2015 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором становить 2 352,00 грн. (49 днів помножено на 48,00 грн.).

У відповідності до п. 1 постановою Правління Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 17 грудня 2015 року № 894, встановлено з 18 грудня 2015 року облікову ставку в розмірі 22 % річних. Тому, враховуючи те, що розмір процентів за користування коштами (позикою) встановлюється на рівні облікової ставки НБУ, тобто 22%. Розмір процентів за день користування коштами буде складати 0,06 % від грошової суми коштів (позики), грошова сума відсотків за день буде складати 48,00 грн. (сума коштів 80 000,00 грн. х на 0,06 %). Враховуючи те, що Відповідач користувався коштами (позикою) протягом 12 (дванадцять) днів, починаючи з 18 грудня 2015 року по 29 грудня 2015 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором становить 576,00 грн. (12 днів помножено на 48,00 грн.).

При таких обставинах, з підстав передбачених ст. 1048 ЦК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути проценти за користування позикою протягом всього терміну дії договору до моменту звернення до суду з цим позовом встановлюється на рівні облікової ставки НБУ та в розмірі який становить 27 497,60 грн.

На час звернення до суду сума простроченого грошового зобов'язання ОСОБА_2 становить суму грошових коштів у розмірі 80 000,00 грн.

Вбачається, що ОСОБА_2 прострочила виконання грошового зобов'язання на 671 день (починаючи з 28 лютого 2014 року), а тому зобов'язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, неустойку, а також проценти на рівні облікової ставки НБУ.

Таким чином, розмір суми, належної до стягнення становить: 80 000,00 грн. (загальна заборгованість по договору позики) +55 522,53 грн. (індекс інфляції) +33 550 грн. (неустойка) +27 497,60 грн. (проценти на рівні облікової ставки НБУ) = 196 570,13 грн. (загальний розмір до стягнення).

Загалом з урахуванням основного грошового зобов'язання, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, неустойку, а також проценти на рівні облікової ставки НБУ, що становить суму у розмірі: 196 570,13 грн.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин та враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає що вимоги позивача за первісним позовом є законними, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову з підстав того, що судом в процесі розгляду справи достеменно встановлено факт укладення договору позики від 27 грудня 2013 року, який не суперечив дійсному волевиявленню ОСОБА_2, що також підтверджується заявою ОСОБА_2 про визнання позову в частині суми основного боргу, а тому підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору в розмірі 1 965 грн. 70 коп.

Керуючись ст. ст. 526, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про дострокове стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням індексу інфляцій стягенння неустойки та процентів за користування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, неустойку, а також проценти на рівні облікової ставки НБУ, що складає грошову суму коштів у розмірі 196 570,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 1 965 грн. 70 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: