Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Шеїна Л.Д. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 325/258/16
17 листопада 2016 року Справа № 22ц/778/3967/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Поляков О.З.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката -

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 21.07.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі-Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що за договором кредиту від 12.04.2007 року відповідач отримав в Банку кредитні кошти у розмірі 72 150 000 грн. (65 000 грн. на ремонт житлового будинку та 7150 грн. на оплату страхових платежів) зі платою 14,4% річних на термін до 11.04.2017 року. Проте, свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування кредитом на виконував. У зв'язку з цим, станом на 04.12.2015 року, виникла заборгованість на загальну суму 222 069 грн. 55 коп., із яких: 29 128 грн. 03 коп. заборгованість за кредитом, 74 526 грн. 60 коп. - заборгованість за процентами, 7540 грн. несплачена комісія, 100 062 грн. 08 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 250 грн. штраф фіксована частина та 10562 грн. 84 коп. штраф (процентна складова). Тому, заявник прохав стягнути з відповідача на його користь зазначені суми.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 21.07.2016 року позов задоволено частково. Суд стягнув на користь Банку загальну суму заборгованості у розмірі 151 135 грн. 50 коп.. При цьому суд зменшив заявлену суму пені з 100 062 грн. 08 коп. до 29 128 грн. 03 коп..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду наданим доказам, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, покликав оскаржуване рішення скасувати з ухваленням рішення про відмову у задоволенні всіх вимог. Зокрема, він вважав, що кредитний договір є припиненим, й, окрім того, позов заявлений з порушенням строків давності.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті у цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що за кредитним договором від 12.04.2007 року відповідач отримав в Банку кредитні кошти у розмірі 72 150 000 грн. (65 000 грн. на ремонт житлового будинку та 7150 грн. на оплату страхових платежів) зі платою 14,4% річних на термін до 11.04.2017 року (а.с.13,17,18).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Позичальник не сумлінно виконував прийняті зобов'язання й станом на 04.12.2015 року, виникла заборгованість на загальну суму 222 069 грн. 55 коп., із яких: 29 128 грн. 03 коп. заборгованість за кредитом, 74 526 грн. 60 коп. - заборгованість за процентами, 7540 грн. несплачена комісія, 100 062 грн. 08 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 250 грн. штраф фіксована частина та 10562 грн. 84 коп. штраф (процентна складова) (а.с.4-7).

Таким чином, за правилами ст.1050 ЦК боржник зобов'язаний мав би сплатити позивачу всі нараховані і несплачені суми за умовами договору.

Свою позицію у суді першої інстанції та апеляційній скарзі відповідач обстоював тим, що трирічний строк для звернення до суду сплив, а отже вимоги до його заявлені з пропуском строку визначеного у ст.256 ЦК, й, окрім того, кредитний договір припинив свою дію, оскільки не вносились страхові платежі за договором страхування.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу (ст.264 ч.1 ЦК).

Із матеріалів справи слідує, що 13.11.2015 року позичальник сплатив на виконання свого обовязку за кредитним договором 575 грн. на погашення пені (а.с.7-б).

З огляду на викладене, доводи про порушення судом норм матеріального права щодо наслідків спливу строків позовної давності є недоречними.

Щодо аргументів скарги про припинення договору кредиту.

При укладенні кредитного договору сторони обумовили, що зобовязання за договором припиняються відповідно до чинного законодавства.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір особистого страхування та неналежне виконання його умов не приводить до припинення зобовязання позичальника за кредитним договором.

За таких обставин, висновки суду в цій частині є правильними.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що доводи скарги є не обґрунтованими й не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 21.07.2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: