Номер провадження: 22-ц/785/943/16
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Варикаші О.Д.

- Ступакова О.А.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» за сплату пені, 3% річних та інфляції за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, за апеляційною скаргою представника Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» Хустик О.Ю. на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року, -

встановила:

24.07.15 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства національна страхова компанія «Оранта» про стягнення шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, та згідно заяви про зміну позовних вимог від 27.10.2015 року, просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 2706,90 гривень, 3% річних у розмірі 165,70 гривень, інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 3715,95 гривень та судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що 16.05.14 року приблизно о 07.45 годин на перехресті вулиць Ільфа і Петрова та Ак. Вільяма у м.Одесі сталося ДТП за участю транспортних засобів, а саме автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «ВАЗ 2104» д/НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6, внаслідок якої автомобілі зазнали механічних ушкоджень, зокрема автомобіль «Renault» д/н НОМЕР_4, власником якого є позивач, а саме деформація правої двері, заднього правого крила, відірваний молдінг правої двері, винним у ДТП, відповідно до постанови Київського районного суду М.Одеси від 18.07.14 року визнаний ОСОБА_6. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 застрахована на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у ВАТ «НАСК Оранта». 19.05.2014 року позивач звернувся до страхової компанії з повідомлення про ДТП та 04.09.14 року позивачем було надано відповідачу заяву про страхове відшкодування, якою просив визначити суму страхового відшкодування відповідно до договору страхування та виплатити її готівкою на рахунок ВАТ «Райффайзен банк Аваль». Всі необхідні документи позивачем були подані до страхової компанії 04.09.2014 року. Оскільки позивач звернувся до страхової компанії 04.09.14 року то ВАТ «НАСК Оранта» мала перерахувати страхове відшкодування не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, тобто не пізніше 03.12.14 року однак остання перерахувала кошти лише 27.07.15 року, у зв'язку з чим позивач зазначає, що має право на стягнення на свою користь з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за період з 04.12.2014 року по 27.07.2015 року у сумі 2706,90 гривень, 3% річних за прострочення сплати заборгованості сумою 165,70 гривень та інфляційне збільшення суми заборгованості, що складає 3715,95 гривень, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, ОСОБА_8, діюча на підставі довіреності уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ВАТ «НАСК Оранта» в судовому засіданні, підтримуючи надані заперечення на позов, уточнені позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення суми пені тарозмір пені визнають у сумі 2103,48 гривень, в іншій частині позовні вимоги не визнавали та просили у їх задоволенні відмовити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії « Оранта» за сплату пені, 3% річних та інфляції за несвоєчасну виплату страхового відшкодування задоволені.

Стягнуто з ВАТ HACK « Оранта» на користь ОСОБА_3 пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 2 706,90 грн., 3% річних у розмірі 165,70 грн., інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 3 705,95 грн., в всього на загальну суму 6 587 ( шість тисяч п'ятсот вісімдесят сім )гривень 53 гривень.

Стягнуто з ВАТ HACK « Оранта» на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 537 ( п'ятсот тридцять сім) грн. 08 коп.

На вказане рішення представник Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» Хустик О.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року в частині стягнення індексу інфляції та 3% річних та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зазначені позовні вимоги залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межax доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином колегія суддів перевіряє законність рішення суду першої інстанції тільки в частині його оскарження.

Судом встановлено, що 16.05.14 року приблизно о 07.45 годинна перехресті вулиць Ільфа і Петрова та Ак. Вільяма у м. Одесі сталося ДТП за участю транспортних засобів, а саме автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «ВАЗ 2104» д/НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6, внаслідок якої автомобілі зазнали механічних ушкоджень, зокрема автомобіль НОМЕР_2, власником якого є позивач, а саме деформація правої двері, заднього правого крила, відірваний молдінг правої двері, винним у ДТП, відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 18.07.14 року визнаний ОСОБА_6.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 застрахована на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у ВАТ «HACK Оранта», про що свідчить поліс №АС/2737030 ( а.с. 43).

Відповідно до висновку № 830 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди , що завдана власнику автомобіля НОМЕР_1 від 24.04.2014 року ринкова вартість автомобілю на моменту скоєння ДТП становить 113140,00 гривень, повна вартість відновлювального ремонту становить 28 239,95 гривень, величина втрати товарної вартості автомобілю становить 0,00 гривень, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля складає 14 433,33 гривень.

19.05.2014 року позивач звернувся до страхової компанії з повідомлення про ДТП та 04.09.14 року позивачем було надано відповідачу заяву про страхове відшкодування, якою просив визначити суму страхового відшкодування відповідно до договору страхування та виплатити її готівкою на рахунок ВАТ «Райффайзен банк Аваль».

Всі необхідні документи позивачем були подані до страхової компанії 04.09.2014 року.

Відповідно до висновку дослідження №ВН3605АХ-26.05/2 головного спеціаліста TOB «Гарант-Асістранс» матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власникові автомобіля НОМЕР_1 в результаті його пошкодження, визначений на підставі протоколу огляду і калькуляції відновлювального ремонту складає 9 052,41 гривень, та згідно з розрахунком страхового відшкодування від 18.09.14 року розрахована сума страхового відшкодування розміром 8 542,41 гривень.

Згідно положень ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 1 ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом ЗО днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з вимогами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, визначених у ст.. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими -прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з платіжної відомості, сума страхового відшкодування розміром 8 542,41 гривень була виплачена ОСОБА_3 27.07.15 року, що сторонами не оспорюється.

Відповідно до ч. І п. З ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхове відшкодування мало бути перераховане не пізніше 03.12.2014 року.

Згідно ч. І ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової суми страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому в договорі або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань відповідачем є сплата у встановлений договором строк страхового відшкодування.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням вставленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає, у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховною Суду України від 11 березня 2015 РОКУ (справа № 6-126цс14)

Відповідач несвоєчасно сплатив суму страхового відшкодування без урахування встановленого індексу інфляції.

Згідно розрахунку втрати від інфляції за період з 04.12.2014 року по 27.07.2015 року відповідно до наданого розрахунку становлять 3 715,95 гривень.

3% річних відповідно до розрахунку становлять суму розміром 165,70 гривень.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто не тільки позивач повинен надати докази, а і відповідач повинен довести обставини,на які він посилається.

При таких даних суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Посилання зазначені в апеляційній скарзі на п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року про те, що положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань не обґрунтовані, оскільки в даному випадку вони не можуть бути застосовані, тому що зазначені правовідносини регулюються саме грошовими зобов'язаннями, які виникли з договору страхування, а не відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Враховуючи все вищевикладене колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» Хустик О.Ю. - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» за сплату пені, 3% річних та інфляції за несвоєчасну виплату страхового відшкодування - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков