АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року,

встановила:

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1просить змінити рішення суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позовних вимог майнового характеру та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ПрАТ «СК «Уніка» проти апеляційної скарги заперечив.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 та відсутності підстав для задоволення вимог майнового характеру.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2014 року о 10 год. 00 хв. у м. Києві на перехресті вулиці Ярославська та вулиці Волоська відбулось зіткнення автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2014 року ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

01.02.2014 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6075974, яким був застрахований автомобіль НОМЕР_3 (т.1 а.с. 97).

Згідно з полісом сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн.

31.01.2014 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 007219, яким був застрахований автомобіль НОМЕР_4.

Згідно з договором сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн.

11.02.2014 рокупредставником ПрАТ «СК «Уніка» за участі позивача був проведений огляд пошкодженого автомобіля «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_2, та за згодою сторін було погоджено проведення ремонту автомобіля на СТО ТОВ «Авто-мотив ЛТД».

Відповідно до звіту № 2809/2420 від 06.05.2014 року, складеного ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок пошкоджень складає 17 968,53 грн. (т.1 а.с. 67-74).

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначила, що 06.06.2014 року ПрАТ «СК «Уніка» перерахувало позивачці 17 968,53 грн. страхового відшкодування. Проте, розмір виплати відшкодування не відповідає реальним збиткам, які завданні її автомобілю. З урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути на її користь з відповідача ПрАТ СК «Уніка» страхове відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 32 031,47 грн., страхове відшкодування за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 13 803,99 грн., стягнути з ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 9 498,25 грн., різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При вирішенні спору, судом першої інстанції правильно взято до уваги звіт № 2809/2420 від 06.05.2014 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок пошкоджень, складає 17 968,53 грн., оскільки під час його проведення були детально виявлені пошкодження автомобіля, що були пов'язані з дорожньо-траспортною пригодою.

При цьому, судом обґрунтовано критично оцінені два інші висновки експертів, а саме: висновок експерта № 3704/14-54 від 14.04.2014 року та висновок експерта № 74 від 05.05.2015 року, оскільки в першому випадку огляд пошкодженого транспортного засобу проводився без участі представника страхової компанії, при цьому експертом було вказано на необхідність заміни частин пошкодженого автомобіля, які СТО ТОВ «Авто-Мотив ЛТД» не були зазначені при складанні ремонтної калькуляції, а в іншому - на момент проведення оцінки розміру майнового збитку автомобіль знаходився в постійній експлуатації, що не виключає можливість зарахування у загальний матеріальний збиток певних пошкоджень, які не мали відношення до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем відповідача.

Саме з цих підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині вирішення питання щодо товарної вартості транспортного засобу, оскільки нарахування втрати товарної вартості здійснюється, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи, судом були порушені норми матеріального права або неправильно застосовані норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 28 жовтня 2015 року в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

В частині розв'язання спору з приводу стягнення моральної шкоди рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук