Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 325/354/16 Головуючий у 1 інстанції: Шеїна Л.Д.
Провадження № 22-ц/778/2950/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2016 року по справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про визнання дій державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції незаконними та зобовязання державного виконавця скасувати постанову за виконавчим провадженням ВП №32931714 від 11 листопада 2015 року, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_3, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ТОВ «АНСУ» звернулось до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції незаконними та зобовязання державного виконавця скасувати постанову за виконавчим провадженням ВП №32931714 від 11 листопада 2015 року, боржник ОСОБА_3

В обґрунтування вимог зазначило, що у ВДВС Приазовського РУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 32931714 з примусового виконання виконавчого листа № 2-65/12 від 21.05.2012 року, виданого Приазовським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у сумі 12 557,98 доларів США та 20 293,60 грн. на користь ПАТ «ПУМБ» та ВП № 50210974 з примусового виконання виконавчого листа № 325/2001/15-ц від 04.02.2016 року, виданого Приазовським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у сумі 4 612,93 доларів на користь ТОВ «АНСУ» та судового збору у сумі 1 584,95 грн.

Під час проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 32931714 було встановлено, що за боржником на праві власності зареєстровано нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Приазовський район. смт. Приазовське, вул Леніна 10, кв. 2, а також встановлено, що боржник ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з відділом освіти Приазовської районної державної адміністрації.

18.06.2012 року державним виконавцем ВДВС Приазовського районного управління юстиції виконавчі провадження за зазначеними виконавчими листами обєднані у зведене виконавче провадження № 46716780.

11.11.2015 року державним виконавцем ВДВС Приазовського районного управління юстиції винесена постанову ВП № 32931714 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до виконання до Відділу освіти Приазовського РДА.

29.02.2016 року державним виконавцем ВДВС Приазовського районного управління юстиції винесена постанову ВП № 50210974 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ВП № 46716780.

Вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на дохід боржника та постанова про звернення стягнення на дохід боржника від 11 листопада 2015 року є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки державним виконавцем не додержано вимоги ст..68 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертаються у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Боржник ОСОБА_3 володіє нерухомим майном, на яке можливо звернути стягнення, сума заборгованості за виконавчими провадженнями ВП № 32931714, ВП № 50210974 значно перевищує розмір трьох мінімальних заробітних плат, у звязку з чим державним виконавцем ВДВС Приазовського районного управління юстиції порушено зазначені вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі зазначеного просило визнати дії державного виконавця ВДВС Приазовського РУЮ при винесенні постанови за виконавчим провадженням ВП №32931714 про звернення стягнення на дохід боржника від 11.11.2015 року такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, зобовязати державного виконавця ВДВС Приазовського РУЮ скасувати постанову за виконавчим провадженням ВП №32931714 від 11.11.2015 року про звернення стягнення на дохід боржника ОСОБА_3

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2016 року з виправленою опискою ухвалою від 21 червня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ «АНСУ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу про визнання дії державного виконавця ВДВС Приазовського РУЮ при винесені постанови за виконавчим провадженнями ВП № 32931714 та ВП № 50210974 про звернення стягнення на дохід боржника від 11.11.2015 року такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, зобов'язати державного виконавця ВДВС Приазовського РУЮ у Запорізькій області скасувати постанову від 11.11.2015 року, вивести зі складу зведеного виконавчого провадження ВП № 46716780 виконавче провадження ВП № 50210974 з метою звернення стягнення на нерухоме майно боржника та виконавче провадження ВП №32931714 з метою повернення виконавчого документа стягувачеві.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.ч.2,3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 46716780 від 18.06.2012 року щодо виконання виконавчих листів:

- № 2-349/11, виданого 13.12.2011 року Приазовським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 392 584,26 грн. відповідно до рішення Приазовського районного суд від 15.11.2011 року (т.1, а.с. 83-84, 92);

- № 2-65/12 від 21.05.2012 року, виданого Приазовським районним судом Запорізької області на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором на суму 12 557,98 доларів США та 20 293,60 гри. ( т.1, а.с. 85-87,93), за яким ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 06.02.2014 по справі № 6/325/2/2014 у виконавчому провадженні замінено стягувача з ПАТ «ПУМБ» на ТОВ «АНСУ» (т.1, а.с.88).

Крім того, 29.02.2016 року державним виконавцем ВДВС Приазовського районного управління юстиції винесена постанова про приєднання до складу зведеного виконавчого провадження ВП № 46716780 виконавчого провадження ВП № 50210974 за виконавчим листом №325/2001/15-ц від 04.02.2016 року, виданим Приазовським районним судом на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 14.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «АНСУ» стягнута сума боргу за кредитним договором на суму 4612,93 дол. США та судового збору на суму 1584,95грн. (т.1, а.с.89-91,96).

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення виконавчих дій за зведеним виконавчим провадженням № 46716780 від 18.06.2012 року державний виконавець встановив наявність у боржника ОСОБА_3 нерухомого майна: трикімнатної квартири за адресою: Запорізька область, Приазовський район. АДРЕСА_1, житлового будинку по вулиці Щорса,20 в смт Приазовське та земельної ділянки під зазначеним житловим будинком площею 0,1500 га ( т.1, а.с. 97-101).

Відповідно до протоколу від 05.10.2015 року №119613 зазначене майно не було реалізоване у звязку з відсутністю купівельного попиту та допущених учасників торгів ( т.1, а.с.102-103 ).

Факт отримання пропозиції державного виконавця щодо залишення за собою нереалізованого з електронних торгів майна, а саме: трикімнатної квартири по вул. Леніна, 10/2 в сел. Приазовське Запорізької області, житлового будинку по вулиці Щорса, 20 в смт Приазовське та земельної ділянки під зазначеним житловим будинком площею 0,1500 га та внесення на депозитний рахунок у пятнадцатиденний строк різниці між початковою вартістю нереалізованого майна та суми коштів, що підлягає стягненню ТОВ «АНСУ» не заперечується ( т.1, а.с 104 ).

Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що, направивши 02.11.2015 року до відділу ДВС заяву про надання згоди на залишення за собою нереалізованого майна, ТОВ «АНСУ» не виконало обовязку щодо внесення на депозитний рахунок відділу ДВС різниці між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь у пятнадцатиденний строк з дня надходження пропозиції (т.1, а.с. 105).

В ході проведення виконавчих дій за зведеним виконавчим провадженням державним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з відділом освіти Приазовської районної державної адміністрації.

11.11.2015 року державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_3.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України від 21.04.1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (в редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч.2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

За положеннями ч.ч.1,8 ст.62 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

Таким чином, судом правильно встановлено, що державний виконавець, діючи в межах зведеного виконавчого провадження, застосувавши заходи щодо виявлення коштів на рахунках, у банках чи інших фінансових установах у боржника ОСОБА_4 та зясувававши їх відсутність, запропонувавши стягувачам залишити за собою нереалізоване у порядку примусового звернення стягнення майно боржника, у звязку з невиконанням ТОВ «АНСУ» обов¦язку щодо внесення на депозитний рахунок різниці між початковою вартістю нереалізованого майна та суми коштів, що підлягає стягненню, 11.11.2015 року згідно з вимогами ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Довід апеляційної скарги про те, що державний виконавець повинен був зняти арешт з нерухомого майна та повернути зазначене майно боржнику, не заслуговує на увагу, оскільки суперечить положенням ч.7 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" в який зазначено, що арешт з майна знімається і воно повертається боржникові у тому випадку, коли стягувач письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно.

Як вбачається з матеріалів справи листом від 26.10.№01-1106 (т.1, а.с.105) повідомив державного виконавця про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно (т.1, а.с.105).

Крім того, ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" містить підстави для зняття арешту з майна, а саме:

1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

2. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобовязаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

3. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

4. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

5. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" розяснено, що у будь якому випадку черговість стягнення на кошти чи інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

З огляду на положення ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачений обовязок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та з урахуванням розяснень п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду від 07.02.2014 року №6 щодо визначення черговості стягнення, довід апеляційної скарги про те, що державний виконавець передчасно виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату , колегія суддів вважає неприйнятним.

Інша частина апеляційної скарги за змістом є повторенням обставин, якою Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» обґрунтовувало подану до суду скаргу на дії державного виконавця.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування ухвали та постановлення нової ухвали колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» відхилити.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: