Справа № 522/8377/13
Провадження 2/522/3287/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» лютого 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», за участю третьої особи малого підприємства «Універсал - ЛТД» (товариство з обмеженою відповідальністю) про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», за участю третьої особи малого підприємства «Універсал - ЛТД» товариство з обмеженою відповідальністю, в якому, з урахуванням уточнень, просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 49 148 гривень та моральну шкоду у розмірі 24 000 гривень, стягнути з страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» матеріальні збитки у розмірі 50 000 гривень, а також просить стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 1601 грн.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 02 вересня 2012 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Генуезькій в місті Одесі, здійснив виїзд та рух транспортного засобу по відокремленим від проїзної частини трамвайним коліям, що призвело до зіткнення з автомобілем «Порше», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2012 року по справі № 1527/13856/12, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України. На момент ДТП автомобіль марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований СТзДВ «Гарантія» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Станом на теперішній час позивачу не відшкодовано матеріальні збитки, в звязку з чим останній звернувся до суду з зазначеним позовом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити частково.

Представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 заперечував посилаючись на свої заперечення, які містяться в матеріалах справи.

Представник СТзДВ «Гарантія» в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був сповіщений належним чином.

Представник МП «Універсал - ЛТД» ТОВ в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 02 вересня 2012 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Генуезькій в місті Одесі, здійснив виїзд та рух транспортного засобу по відокремленим від проїзної частини трамвайним коліям, що призвело до зіткнення з автомобілем «Порше», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2012 року по справі № 1527/13856/12, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, неправомірними діями якого було спричинено шкоду транспортному засобу «Порше», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду, що набрала законної сили, про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Судом встановлено, що автомобіль марки «Порше», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, а автомобіль марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3, який на момент ДТП, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3555640 був застрахований в СТзДВ «Гарантія» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто поліс страхування на дату ДТП діяв, керував відповідач-страхувальник транспортним засобом на законних підставах, тому саме у СТ з ДВ «Гарантія» виник обовязок здійснити виплату страхового відшкодування постраждалій особі ОСОБА_2

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п.2, 3 ч.1. ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно висновків експерта № 4870 від 22 вересня 2012 року сума відновлюваного ремонту автомобілю «Порше 911 Каррера» державний номер НОМЕР_2 складає 121548 гривень, одночасно до цієї суми додаються витрати на експертні послуги у сумі 1600 гривень.

Загальна сума збитків становить 121548 грн. + 1600 грн. = 123148 грн.

Також відповідно до Висновку № 4870 експертного авто товарознавчого дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту та матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Порше 911, державний номер НОМЕР_2, від 22 вересня 2012 року, судом встановлено, що вартість матеріального збитку, який було завдано даній особі становить 63 120,11 грн.

Варто зазначити, що позивач має право отримати відшкодування лише за матеріальні збитки, яких особа зазнала у звязку із пошкодження її майна. Згідно із ст. 988 ЦК України, страхова виплата не може перевищувати розміру реальних витрат.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно п. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхування здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полюсом). У відповідності до п. 1.7. ст. 1 вищезазначеного закону, забезпечений транспортний засіб наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Також судом встановлено, що страхове товариство було повідомлено про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_3 03.09.2012 року, що підтверджується матеріалами справи. Також до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» зверталася і ОСОБА_1 із повідомленням про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка була зареєстрована 10 жовтня 2012 р. за № 7052, та із заявою на виплату страхового відшкодування (за пошкоджений транспортний засіб) від 8.11.2012 р. за № 7918.

В даному випадку не існує підстав для покладення обов'язку по відшкодуванню шкоди безпосередньо на водія, винного в ДТП, саме з причини наявності договору страхування цивільно-правової відповідальності. Закон не передбачає права вибору позивача (постраждалого) в даному випадку - з кого стягувати завдану йому шкоду. Право вибору позивачем особи, до якої пред'являти позов про відшкодування завданої шкоди законом передбачено лише у випадках підстав для солідарної відповідальності.

Згідно ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність; в даному ж випадку підстав для покладення на відповідача і третіх осіб солідарної відповідності нема.

Згідно ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних обов'язків є, зокрема договори та інші правочини, а також акти цивільного законодавства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Закон не передбачає звільнення страховика від обов'язку по відшкодуванню шкоди , заподіяної постраждалому - на вимогу постраждалого, і не передбачає можливості перекладення за бажанням постраждалого відповідальності з страховика на водія.

Також варто зазначити, що відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до ст. 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Саме це і є однією із підстав для відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 у даному спорі.

Щодо задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 24000,00 грн., то варто зазначити, що згідно із приписами п. 6 ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., «розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань.., яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації…». Для підтвердження зазначених обставин необхідно встановити особливості особистості та особистісного сприйняття подій позивачем, в тому числі ДТП. При цьому, необхідно виділити його значимі особистісні втрати, заподіянням яких обґрунтовується виникненням моральних страждань. Вказані обставини можуть бути підтверджені тільки висновком судово-психологічної експертизи або висновком спеціаліста-психолога. При цьому, Позивач не надала жодного документа в підтвердження моральної шкоди, у звязку із чим неможливо встановити факт виникнення душевних страждань та їх причинний зв'язок із дорожньо-транспортною пригодою, а тому оцінка моральної шкоди у розмірі 24 000,00 грн. відповідно є субєктивною та надуманою, а позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Також варто зазначити і про те, що підстав для покладення на відповідача (водія) обов'язку по відшкодуванню завданої його діями моральної шкоди позивачу - немає. Враховуючи умови договору страхування і вимоги вищезазначеного закону, особою, яка має відшкодувати моральну шкоду, завдану пошкодженням здоров'я, є страховик - в межах ліміту відповідальності і згідно ст. 23 ЦК України, а в межах, не покритих страховою виплатою - страхувальником.

При цьому суд бере до уваги, що позивач 08.11.2012 р. відмовилася від будь-яких моральних та матеріальних претензій до відповідача ОСОБА_3 щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, яка була завдана їй в результаті ДТП, яка сталася 02 вересня 2012 р. у м. Одесі по вулиці Генуезька. Про це зазначалося у розписці від 08.11.2012 р., яка була особисто написана нею при свідках про отримання 3 000 (трьох тисяч) доларів США, що еквівалентно згідно курсом НБУ станом на 08.11.2012 р. 23 979,00 грн.., від ОСОБА_3 у якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди, яка була завдана їй в результаті ДТП, яка сталася 02 вересня 2012 р. у м. Одесі по вулиці Генуезька. Позивач також зазначила у розписці, що даний розрахунок було здійснено у повному обсязі. Таким чином, ОСОБА_3 виплатив, визначену позивачем суму в рахунок відшкодування матеріальних та моральних збитків, йому внаслідок ДТП, яке мало місце 02.09.2012 р.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 передав грошові кошти позивачу у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (добровільне відшкодування завданої шкоди безпосередньо водієм як заподіювачем шкоди) не звільняє осіб, за законом відповідальних за дану шкоду (страховика), від виконання даного обов'язку по її відшкодуванню і не перекладає всієї відповідальності на водія.

Судові витрати також не підлягають стягненню з відповідача у звязку із тим, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позовних вимог, пред'явлених до відповідача, немає та вважає за необхідне у позові до ОСОБА_3, який є винним в даній ДТП, при наявності договору страхування цивільно-правової відповідальності - слід відмовити.

В звязку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що СТзДВ «Гарантія» зобовязане відшкодувати матеріальні збитки, в якості страхового відшкодування ОСОБА_2, у розмірі 50 000 гривень, в межах ліміту відповідальності.

Відповідно до передбаченого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України ОСОБА_2 на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони - СТзДВ «Гарантія» понесені нею документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», за участю третьої особи малого підприємства «Універсал - ЛТД» (товариство з обмеженою відповідальністю) про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП задовольнити частково.

Стягнути з страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ідентифікаційний код 21130899, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_4, матеріальні збитки у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень та судовий збір у розмірі 500 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста ОСОБА_1, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Приморського районного

суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_4

12.02.2016