Справа № 602/1144/15-ц
Провадження № 2/602/12/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2016 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді: Костів Л.І.,

при секретарі: Домчук В.І.,

з участю -

позивачки: ОСОБА_1,

представника позивачки: ОСОБА_2,

відповідачки: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні будинковолодіння шляхом зобов»язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні будинковолодіння шляхом зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вона разом із сім»єю проживає по сусідству із будинковолодінням відповідачки ОСОБА_3, яка в порушення санітарних норм розмістила на межі земельних ділянок качатник. Починаючи з весни 2015 року вона там стала розводити качок та іншу домашню птицю, а неприємні запахи від утримання птиці поширюються на її подвіря, що утруднює дихання їй та її неповнолітнім дітям, загрожує безпеці їхнього здоров'я, оскільки відходи життєдіяльності організму тварин знаходяться в безпосередній близькості від будинку, зокрема від вікон, де розміщена дитяча кімната, і ніколи відповідачкою не прибираються. Неодноразові звернення до ОСОБА_3 з проханням перенести качатник на встановлену відстань залишились поза її увагою та відповідачкою не було вчинено жодних дій та заходів щодо врегулювання даної ситуації. Також по даному факту вона зверталась із заявою до органів місцевої влади - Лановецької міської ради. Комісією Лановецької міської ради двічі було встановлено порушення з боку відповідачки правил добросусідства та санітарних норм, однак, остання на приписи щодо їх усунення жодним чином не відреагувала, в зв»язку із чим вона змушена звернутися до суду з метою захисту своїх прав.

Уточнивши позовні вимоги, позивачка просила усунути перешкоди у належному користуванні житловим будинком та літньою кухнею, розташованими на належній на праві спільної сумісної власності земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, демонтувати і перенести качатник для свійської птиці і подальшим знаходженням тварин, продуктів їх життєдіяльності, на відстань не менше 15 метрів від житлового будинку та літньої кухні, що за адресою: м.Ланівці, вул.Новосілка, буд. №16.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, зіславшись на мотиви, викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечила та суду пояснила, що проживає в м.Ланівці в будинковолодінні №18 по вул.Новосілка, яке належить її чоловікові ОСОБА_4 На території господарства вони спорудили господарську споруду, де утримували домашню птицю качок та курей, яких восени порізали та в даний час домашню птицю в господарстві не утримують. Вважає, що дана господарська будівля збудована у відповідності до вимог чинного законодавства та жодним чином права позивачки не порушує. Весною вона має намір знову утримувати в ній домашню птицю.

Судом до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_4, який в судове засідання не з»явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову заперечує.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що працює на посаді першого заступника Лановецького міського голови. 07 грудня 2015 року він приймав участь у складі комісії Лановецької міської ради, яка проводила обстеження умов утримання свійської птиці гр.ОСОБА_3 Під час обстеження було встановлено, що на території будинковолодіння по вул.Новосілка, 18 в м.Ланівці, в якому проживають гр.ОСОБА_3 та ОСОБА_4, збудовано господарську будівлю для утримання домашньої птиці (курник) та частину території для утримання птахів огороджено суцільною металевою сіткою. Комісія розглянула документи двох сторін, а саме технічні паспорта на забудову, та провела відповідні обміри, за результатами яких було складено схему.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки, покази свідка, дослідивши докази по справі, суд з'ясував наступні обставини.

ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка розміром 0.0629 га, розташована в м.Ланівці по вул.Новосілка, 16/1, Тернопільської області, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на праві власності на земельну ділянку серії ЯК №288615 від 10 жовтня 2011 року.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб, виданого 09 серпня 2008 року відділом актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції, 09 серпня 2008 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Семчик».

Згідно копії будинкової книги, даних в паспорті та довідки №2759 від 03 листопада 2015 року, виданої Лановецькою міською радою Тернопільської області, ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, до складу її сімї входять чоловік ОСОБА_6, та діти ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають в будинковолодінні, що знаходиться в м.Ланівці по вул.Новосілка, буд.18, та знаходиться на земельній ділянці, що є суміжною із земельною ділянкою позивачки.

Власником вказаного будинковолодіння та земельної ділянки, на якій воно розташоване, є ОСОБА_4, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №120691 від 30 березня 2012 року.

Відповідачами на території власного господарства збудовано господарську будівлю для утримання домашньої птиці.

Суд вважає, що вказана господарська будівля збудована з порушенням вимог державних будівельних та санітарних норм і правил та порушує права позивачки виходячи із наступного.

31 липня 2015 року комісією Лановецької міської ради Тернопільської області було проведено обстеження прибудинкової території будинковолодіння №16/1 по вул.Новосілка в м.Ланівці, в якому проживає позивачка. За результатами проведеного обстеження комісія зобовязала ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, у 2-х тижневий термін усунути порушення санітарних норм та правил щодо утримання свійських тварин.

Наведене підтверджується листом виконавчого комітету Лановецької міської ради №82 від 31 липня 2015 року.

27 серпня 2015 року комісією Лановецької міської ради, з участю начальника санітарно-гігієнічного нагляду Кременецького МРУ ГУ Держсанепідемслужби у Тернопільській області ОСОБА_11, повторно було проведено обстеження прибудинкової території будинків №16/1 та №18 по вул.Новосілка в м.Ланівці.за результатами даного обстеження комісія зобовязала ОСОБА_12 та ОСОБА_4, жителів м.Ланівці, вул.Новосілка, 18, у 10-ти денний термін усунути порушення санітарних норм та правил щодо утримання свійських тварин, що підтверджується листом Лановецької міської ради №94 від 27 серпня 2015 року та №224 від 10 грудня 2015 року.

07 грудня 2015 року комісією Ланівецької міської ради, згідно розпорядження Лановецького міського голови №91 від 07 грудня 2015 року, проведено обстеження щодо утримання свійської птиці гр.ОСОБА_3

Комісія провела обміри та обстеження щодо утримання свійської птиці по вул.Новосілка, 18 гр.ОСОБА_3, а також розглянула представлені документи двох сторін, а саме технічні паспорта на забудову.

За результатами проведеного обстеження складено схему розміщення житлових та господарських будівель на території будинковолодінь по вул.Новосілка, 16/1 та Новосілка, 18 в м.Ланівці, в яких проживають сторони.

З даної схеми вбачається, що на території будинковолодіння по вул.Новосілка, 18, в якому проживають відповідачі, збудовано господарську будівлю для утримання домашньої птиці, яка складається безпосередньо із приміщення для утримання тварин (курник), а також частини території, яка обгороджена металевою сіткою.

При цьому дана територія відокремлена суцільною сіткою, яка створює замкнутий простір для знаходження птахів та продуктів їх життєдіяльності.

В зв»язку із цим суд вважає дану територію, яка обгороджена металевою сіткою, безпосередньою складовою частиною господарської будівлі для утримання домашньої птиці.

Згідно складеної комісією схеми вказана господарська будівля, включаючи територію, обгороджену металевою сіткою, впритул примикає до межі земельної ділянки позивачки.

Відстань від вказаної господарської споруди до житлового будинку позивачки становить 9 м. 80 см., а до літньої кухні 7 м.

За результатами проведеного обстеження комісія рекомендувала ОСОБА_1 звернутися в Головне управління Держсанепідемслужби у Тернопільській області щодо надання інформації про розміщення господарських будівель для утримання свійської птиці.

Наведені обставини підтверджуються ОСОБА_8 від 07 грудня 2015 року, а також долученими позивачкою фотографіями, на яких зображено територію господарства відповідачів, на якій утримується домашня птиця.

Згідно інформації Головного управління Держсанепідемслужби у Тернопільській області №07/3168 від 08 грудня 2015 року, норми розміщення господарських будівель біля житлового будинку визначаються в Державних будівельних нормах «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» 360-92, розділ 3 (надалі ДБН-360-92), затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року №44.

Згідно ДБН-360-92, сарай нежитлове господарське підсобне приміщення, що може використовуватися як побутове, складське приміщення, для розміщення худоби, тощо. Так, у містах і селищах міського типу на присадибних ділянках при дотриманні санітарних протипожежних і будівельних норм можуть бути розміщені господарські будівлі. Господарські будівлі для утримання худоби, інших тварин і птиці допускаються в селищах міського типу, а також у міських районах садибного житлового будівництва, де згідно з нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування та державного нагляду дозволено їх утримання. Розташування цих будівель на присадибних ділянках слід виконувати відповідно до місцевих правил забудови для сільських населених пунктів. Розміщення господарських будівель по лінії забудови з житловими будинками не допускається. (п.3.24)

Відповідно до п.3.25 «а» вказаних ДБН-360-92, відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2 «а», але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1. Відповідно до цієї таблиці господарські будівлі (сараї) для худоби, свійських тварин та птахів площею до 50 м2 до житлових будинків та літніх кухонь повинні бути розміщенні на відстані не менше 15 метрів.

Крім цього, згідно п.п.1.1, 1.2, 5.4 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року №173 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 липня 1996 року за №379/1404, державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів включають основні гігієнічні вимоги до планування і забудови як нових, так і існуючих міських та сільських поселень України, їх санітарного упорядкування та оздоровлення.

Дотримання цих Правил повинно забезпечити найбільш сприятливі в гігієнічному відношенні умови життєдіяльності населення. Ці Правила є обов'язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами - громадянами інших держав.

п.4.4.3 вказаних Правил… встановлено, що відстань між житловим будинком та літніми кухнями та господарськими будівлями (сараї) для худоби, птиці повинна становити 15 м.

Згідно ст.ст.317, 319, 321, 373, 375 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм.

Згідно п.п. «б», «г», «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані: додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

У відповідності до ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених доказів суд вважає встановленим, що господарська споруда для утримання свійської птиці і подальшого знаходження тварин та продуктів їх життєдіяльності, в т.ч. огорожа із металевої сітки, яка розташована на території належного ОСОБА_4 будинковолодіння в м.Ланівці по вул.Новосілка, буд. №18, встановлена з порушенням норм та вимог чинного законодавства.

Крім цього, суд вважає, що дана обставина спричиняє перешкоди позивачці в користуванні належною їй земельною ділянкою, які полягають в тому, що неприємні запахи від утримання домашньої птиці та відходів життєдіяльності організму тварин поширюються на її подвір'я, що спричинює дискомфортні відчуття та загрожує безпеці здоров'я, оскільки знаходяться в безпосередній близькості до подвір'я позивачки та вікон будинку, в якому вона проживає, а також літньої кухні.

Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на те, що позивачка самовільно збудувала літню кухню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вказане будівництво узаконено належним чином.

Зокрема, в 2001 році ОСОБА_13 виділено земельну ділянку для будівництва літньої кухні та гаража (рішення Лановецької селищної ради №202 від 15 червня 2001 року), складено відповідні план забудови земельної ділянки та акт винесення в натурі червоних ліній та осей будівель на присадибній земельній ділянці, а в грудні 2002 року Лановецькою районною державною адміністрацією видано паспорт на узаконення літньої кухні з гаражем.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідачів на те, що на момент розгляду справи домашня птиця в неї відсутня. Однак, в судовому засіданні відповідачка не заперечувала, що утримує качок та курей у себе в господарстві із весни до осіннього періоду.

Згідно ст.ст.386, 391 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд вважає, що позивачка, як власник земельної ділянки, має підстави передбачати можливість порушення свого права власності відповідачкою, яка розмістила господарську споруду для утримання домашньої птиці на своєму господарстві з порушенням вимог чинного законодавства та утримує в ній домашню птицю в період з весни до осені.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності суд приходить до висновку про порушення відповідачами прав позивачки, які підлягають захисту шляхом зобов»язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4Ф, усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні будинковолодінням, що розташоване в м.Ланівці, вул.Новосілка, буд.№16, кв.№1, а саме: зобов»язати відповідачів демонтувати і перенести господарську будівлю для утримання свійської птиці і подальшого знаходження тварин та продуктів їх життєдіяльності, в т.ч. огорожу із металевої сітки, яка розташована на території належного ОСОБА_4 будинковолодіння в м.Ланівці по вул.Новосілка, буд. №18, на відстань не менше 15 метрів від житлового будинку та літньої кухні, які знаходяться за адресою: м.Ланівці, вул.Новосілка, буд.№16, кв.№1, в якому проживає позивачка.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно п.35 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Таким чином, із відповідачів слід стягнути понесені позивачкою судові витрати в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 292 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 321, 373, 375,386, 391 ЦК України, ст.ст.91, 103, 104, 152 ЗК України, ст.22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовільнити.

Зобов»язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні будинковолодінням, що розташоване в м.Ланівці, вул.Новосілка, буд.№16, кв.№1, а саме: зобов»язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 демонтувати і перенести господарську будівлю для утримання свійської птиці і подальшого знаходження тварин та продуктів їх життєдіяльності, в т.ч. огорожу із металевої сітки, яка розташована на території належного ОСОБА_4 будинковолодіння в м.Ланівці по вул.Новосілка, буд. №18, на відстань не менше 15 метрів від житлового будинку та літньої кухні, які знаходяться за адресою: м.Ланівці, вул.Новосілка, буд.№16, кв.№1, в якому проживає ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 487.20 грн. понесених судових витрат по 243.60 грн. із кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_14