Справа № 755/7974/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Астахової О.О.

за участю секретаря - Швидкої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16.02.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Приватного підприємства «Мікропровід» про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16.02.2016 року у справі № 1585/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та Приватного підприємства «Мікропровід» про стягнення боргу, яким: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Приватного підприємства «Мікропровід» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 504 777 гривень 84 копійки та третейський збір в сумі 5 447 гривень 77 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 1 771 974 гривні 84 копійки та третейський збір в сумі 17 719 гривень 74 копійки.

Обгрунтовуючи вимоги тим, що йому не було повідомлено про розгляд справи у третейському суді, у зв'язку з чим порушено його право на судовий захист та можливість надавати докази. Крім того, даний спір не підлягав розгляду третейським судом, оскільки не підсудний третейському суду, у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

У судове засідання сторони не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника заявника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із неможливістю бути присутнім на судовому засіданні.

Інші учасники про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 389-9 ЦПК України неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про день та місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяв.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез'явившихся осіб.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали третейської справи, оцінивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16.02.2016 року у справі № 1585/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та Приватного підприємства «Мікропровід» про стягнення заборгованості позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Приватного підприємства «Мікропровід» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 504 777 гривень 84 копійки та третейський збір в сумі 5 447 гривень 77 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 1 771 974 гривні 84 копійки та третейський збір в сумі 17 719 гривень 74 копійки.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 389-1 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Рішення Третейським судом у справі № 1585/15 ухвалено 16.02.2016 року, з даною заявою заявник звернувся до суду 29.04.2016 року, тобто у строки визначені ст. 389-1 ЦПК України.

Пунктом 6.2 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф070480П від 19.06.2007 року укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» передбачено, що: «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони керуються ст. 5 Закону України «Про третейські суди» та домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз О.А. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків…».

З метою забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 31.12.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та Приватним підприємством «Мікропровід» укладено Договір поруки №02-23-Ф070480П-1719, за якими ПП «Мікропровід» зобов'язався перед ПАТ «Укрсоцбанк» солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф070480П від 19.06.2007 року.

Пунктом 5 вказаного Договору поруки №02-23-Ф070480П-1719 від 31.12.2008 року передбачено третейське застереження про передачу спору на розгляд Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на момент ухвалення рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків - 16 лютого 2016 року, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Частиною 6 ст. 389-4 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду суд має право або постановити ухвалу про відмову в задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін або постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду.

Відповідно ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасоване лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 6-64цс15 від 20.05.2015 року, Закон України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнив пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

У постанові Верховного Суду України у справі № 6-856цс15 від 02.09.2015р. викладена правова позиція щодо непідвідомчості спорів за позовами банків про стягнення заборгованості за кредитними договорами із споживачами банківських послуг третейським судам.

За ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Разом з цим, виходячи зі змісту п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», у цьому правовому спорі, поручитель, яким є Приватне підприємство «Мікропровід», не є споживачем банківських послуг у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на означене, суд вважає що заява ОСОБА_1, щодо скасування рішення третейського суду, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Законом України «Про третейські суди», ст.ст. 88, 208, 209, 210, 293, 294, 360-7, ч. 6 ст. 389-4, ст.ст. 389-5, 389-6 ЦПК України, Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», Законом України «Про захист прав споживачів», Постановою Верховного Суду України у справі № 6-856цс15 від 02.09.2015 року, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16.02.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Приватного підприємства «Мікропровід» про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16.02.2016 року у справі № 1585/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Приватного підприємства «Мікропровід» про стягнення заборгованості в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 504 777 гривень 84 копійки та третейського збору в сумі 5 447 гривень 77 копійок - скасувати.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16.02.2016 року у справі № 1585/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Приватного підприємства «Мікропровід» про стягнення заборгованості в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 1 771 974 гривні 84 копійки та третейського збору в сумі 17 719 гривень 74 копійки - скасувати.

В іншій частині рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16.02.2016 року у справі № 1585/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Приватного підприємства «Мікропровід» про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному ЦПК України для оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :