Справа № 561/726/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року смт. Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

судді Світличного Р.В.,

з участю секретаря Савич Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Зарічне подання начальника Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2016 року начальник Зарічненського ВДВС звернулася до суду з поданням на тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні Зарічненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебувають виконавчі провадження з виконання виконавчих листів виданих Дубенським міськрайонний судом Рівненської області у справах № 559/342/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, та № 559/341/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1600,00 грн. щомісячно. На сьогоднішній день рішення судів боржником добровільно не виконані. На неодноразові виклики до Зарічненського ВДВС боржник не реагує, застосований до нього привід через органи Національної поліції не виконаний, а тому вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду.

В судове засідання начальник Зарічненського ВДВС ОСОБА_1 не зявилася згідно поданої заяви від 15 листопада 2016 року, у якій просить суд розглядати справу за її відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подання та прикладені до нього письмові докази, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Відповідно до частин 2, 3 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоровя або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», передбачено, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань.

Судом встановлено, що 06 травня 2016 року начальником Зарічненського ВДВС ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 51017739 про примусове виконання виконавчого листа № 559/342/16-ц, виданого 23 березня 2016 року Дубенським міськрайонний судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1000,00 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку 24 січня 2018 року. 13 липня 2016 року начальником Зарічненського ВДВС ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 51626957 про примусове виконання виконавчого листа № 559/341/16-ц, виданого 29 червня 2016 року Дубенським міськрайонний судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1600,00 грн. щомісячно.

Згідно довідок-розрахунків від 31 жовтня 2016 року № 2989/02-24 за виконавчим листом № 559/342/16-ц ОСОБА_2 має заборгованість в сумі 8606,90 грн., за виконавчим листом № 559/341/16-ц, він має заборгованість в сумі 13707,70 грн.

За матеріалами подання державного виконавця доказів, які б свідчили про ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобовязань за рішеннями суду, як того вимагають положення 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», чи про його неодноразові незявлення на виклики ДВС, суду не надано.

З прикладених до подання документів видно, що ОСОБА_2 неодноразово викликався до Зарічненського ВДВС, однак суду не надано жодного доказу отримання ОСОБА_2 таких викликів, зокрема від 06 травня 2016 року № 1095/02-24, та від 13 липня 2016 року № 1787/02-21.

Прикладені до подання акти начальника ВДВС, складені у присутності понятих, за яким ОСОБА_2 на вказані виклики державного виконавця не зявився, про дату і час виклику був повідомлений належним чином, повідомлень про причини неявки не надходило, не приймаються судом як доказ належного повідомлення боржника про явку до відділу ДВС, оскільки у цих актах відсутні будь-які відомості про їх отримання ОСОБА_2

Невиконання постанови начальника Зарічненського ВДВС про здійснення примусового приводу боржника від 26 травня 2016 року, стверджується актом державного виконавця від 02 червня 2016 року, згідно якого рапорти працівників Зарічненського ВП Кузнецовського ВП ГУНП в Рівненській області про причини невиконання постанови до ВДВС не надходили, що також є неналежним доказом повідомлення ОСОБА_2 про явку до Зарічненського ВДВС.

Згідно розяснень Верховного Суду України, викладених в листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Оскільки, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 державним виконавцем не надано доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями, відтак подання є передчасним, та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 293, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Суддя: Р.В. Світличний