АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2513/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 55 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

позивача ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова компанія «Хорс» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_9 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 28.01.2011 року по 07.03.2014 року він працював охоронником у Перервинцівському відділку СТОВ «Зернова компанія «Хорс», згідно графіків чергувань 1 доба через 2 доби. Фактично кожного місяця позивач відпрацьовував 240-260 годин, однак, посадові особи СТОВ обліковували лише 164 години щомісяця, тобто 8-годинний робочий день. При цьому, вихідні святкові дні, а також робота у нічний та надурочний час не враховувались, кошти за понаднормову роботу він не отримував та при звільненні розрахунок з ним проведено також не було.

Таким чином, за період роботи позивач фактично перепрацьовував 80 годин щомісяця, які повинні бути виплачені йому у подвійному розмірі, у звязку з чим станом на 01.03.2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем із виплати заробітної плати в розмірі 48 240 грн. Крім того, не виплативши вчасно заробітну плату, Товариство завдало позивачу моральної шкоди, яку він оцінює у 20 000 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_9 просив суд стягнути із відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в сумі 48 240 грн. та моральну шкоду за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 20 000 грн., а всього 68240 грн.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному дослідженні наданих позивачем доказів, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, виходив з того, що позивач ОСОБА_9 працював охоронником в Перервинцівському відділку СТОВ «Зернова компанія «Хорс» з 28.01.2011 року по 07.03.2014 року, та був звільнений за угодою сторін (а.с. 8-9).

Звертаючись до суду з позовною заявою (а.с.2-5), позивач ОСОБА_9 в обгрунтування вимог свого позову вказував, що в період часу з 28.01.2011 року по 07.03.2014 року він працював охоронником у Перервинцівському відділку СТОВ «Зернова компанія «Хорс», згідно графіків чергувань 1 доба через 2 доби. Фактично кожного місяця позивач відпрацьовував 240-260 годин, однак, посадові особи СТОВ обліковували лише 164 години щомісяця, тобто 8-годинний робочий день. При цьому, вихідні святкові дні, а також робота у нічний та надурочний час не враховувались, кошти за понаднормову роботу він не отримував та при звільненні розрахунок з ним проведено також не було.

Таким чином, за період роботи позивач фактично перепрацьовував 80 годин щомісяця, які повинні бути виплачені йому у подвійному розмірі, у звязку з чим станом на 01.03.2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем із виплати заробітної плати в розмірі 48 240 грн.

Також, позивач вказував, що відповідач грубо порушив його право, не виплативши вчасно і в повному обсязі заробітну плату, тому завдав своїми незаконними діями моральної шкоди, яку позивач оцінює в 20 000 грн. Всі зазначені суми, позивач просив суд стягнути з відповідача, СТОВ «Зернова компанія «Хорс» на свою користь, а також всі судові витрати по розгляду справи покласти на відповідача.

Суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення мотивував свої висновки тим, що позивачем не надано обгрунтованих доводів в підтвердження своєї позовної заяви, крім того, судом було встановлено, що заробітна плата нараховувалась позивачу за наявністю даних про відпрацьований час, які містяться у табелі обліку використання робочого часу і порушень з боку відповідача щодо виплати заробітної плати позивачу судом не встановлено. Крім того, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, районний суд вказав, що, оскільки позовна вимога про відшкодування моральної шкоди повязується позивачем з невиплатою заробітної плати, а так як позовні вимоги про стягнення заробітної плати задоволенню не підлягають, тому відмовив і в стягненні моральної шкоди.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою (а.с. 169-173), ОСОБА_9 вказав, що судом першої інстанції не правильно дано оцінку наданим доказам по справі, порушено норми матеріального та процесуального права при вирішенні спору, не враховано, що відповідачем СТОВ «Зернова компанія «Хорс» на протязі з січня 2011 року по березень 2014 року порушувалися його трудові права, не взято до уваги, що він кожного місяця перепрацьовував понадурочний час, тому судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення його позовних вимог.

Перевіряючи обгрунтованість доводів апеляційної скарги, законність та вмотивованість судового рішення районного суду, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є правильним, відповідає вимогам чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими обставинами справи та наявними матеріалами справи і не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108 роботодавець зобовязаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 65 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника.

Ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996 передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Наказом Державного комітету статистики України від 25 грудня 2009 року № 489 затверджені типові форми первинної облікової документації зі статистики праці, серед яких є форма табелю обліку використання робочого часу та табелю робочого часу. Остання носить рекомендаційний характер та може бути змінена.

Як вбачається з розділу 5 Правил внутрішнього трудового розпорядку (а.с.63) для робітників та службовців СТОВ «Зернова компанія «Хорс» встановлено пятиденний робочий тиждень з двома вихідними. Тривалість робочого часу працівників встановлюється 40 годин на тиждень. Час початку і закінчення роботи: понеділок-четвер з 08 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв., пятниця з 08 год. 30 хв. до 16 год. 30 хв., перерва на обід з 12 год. 30 хв. до 13 год. 30 хв., вихідні дні субота, неділя.

Підпунктом 9 вказаного розділу на власника покладено обовязок організовувати облік приходу, початку та закінчення роботи.

Сторонами не спростовано тієї обставини, що з моменту початку своєї трудової діяльності в СТОВ «Зернова компанія «Хорс» і до 01 лютого 2014 року позивач працював згідно внутрішнього трудового розпорядку товариства з графіком роботи з 08 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв. з перервою на обід.

Згідно наказу №185 від 30 грудня 2013 року (а.с.34) всіх охоронників Перервинцівського відділку СТОВ «Зернова компанія «Хорс» з 01 лютого 2014 року було переведено на роботу згідно затверджених графіків. Позивач разом з іншими охоронниками ознайомився із вказаним наказом, про що поставив свій підпис в графі «ознайомлений з наказом» і вказав про свою незгоду.

Сторонами не оспорюється те, що позивача 07.03.2014 року було звільнено із займаної посади за власним бажанням, отримано трудову книжку та в цей же день було здійснено кінцевий розрахунок всіх належних до виплати ОСОБА_6 сум.

З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку підставою для нарахування заробітної плати є дані табелю обліку робочого часу, який відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців СТОВ «Зернова компанія «Хорс» був встановлений 40 годин на тиждень.

Крім того, колегія суддів при перевірці законності рішення районного суду враховує ту обставину, що судом першої інстанції було досліджено та проаналізовано акт, складений державною інспекцією з питань праці у Черкаській області за наслідками проведеної перевірки у СТОВ «Зернова компанія «Хорс» (а.с.35-47).

На підставі ст. 4 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» відповідно до направлення № 1726 державному інспектору праці ОСОБА_10 доручено проведення позапланової перевірки на предмет додержання вимог з питань праці СТОВ «Зернова компанія «Хорс». Вказане направлення для перевірки оформлене на підставі наказу № 223-Н від 18 грудня 2013 року.

Згідно до акту перевірки № 23-08-19/019 від 02 липня 2013 року вбачається, що нарахування заробітної плати проводилося за табелями обліку використання робочого часу, за фактично відпрацьований час. Виконання роботи охоронниками у надурочний час та нічний час, святкові та неробочі дні не виявлено. За відсутністю охоронників, стан на обєктах охорони відстежується через камери відеостеження та цілодобовою охороною, яка здійснюється працівниками ТОВ «Варта» за укладеним договором.

Крім того, постановою начальника СВ Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_11 від 29 квітня 2015 року (а.с.54-55) закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 14 березня 2014 року за повідомленням ОСОБА_12 про порушення трудових прав за невиплату заробітної плати за нічні чергування за відсутністю складу кримінального правопорушення.

З урахуванням вищевстановлених обставин, враховуючи, що сторонами не надано доказів визнання акту державної інспекції з питань праці у Черкаській області № 23-08-19/019 від 02 липня 2013 року неправомірним та не надано доказів того, що постанова СВ Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_11 від 29 квітня 2015 року про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення скасована у визначеному порядку, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції в частині встановлення факту відсутності порушень трудових прав СТОВ «Зернова компанія «Хорс» правильним. Сторони не надали ні в суді першої ні в суді апеляційної інстанції обгрунтованих доказів, які б його спростували.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі на те, що судом, при розгляду справи не прийнято до уваги дані графіків чергування охорони, складені старшим охоронником ОСОБА_13, журналу рапортів прийому і здачі чергування не може бути взято до уваги, оскільки позивачем не наведено доказів, яким внутрішнім документом відповідача визначено порядок їх складання та чи наділений старший охоронник правом їх підписувати. Районним судом встановлено, що самі графіки не містять точної назви установи в якій вони складені, журнали рапортів прийому і здачі чергування та журнал прийому-передачі матеріальних цінностей не прошнуровані та не пронумеровані, якими документами передбачено їх ведення на підприємстві, ким і коли затверджені їх форми позивачем не вказано, а тому вони не можуть бути визнані судом обгрунтованими доказами по справі. Крім того, при огляді вказаних доказів в суді апеляційної інстанції встановлено, що вони не місять даних про понаднормову роботу позивача.

Оскільки висновок суду першої інтсанції про відмову в задоволенні позову в частині стягнення заробітної плати є законним, а позовна вимога про відшкодування моральної шкоди повязана з невиплатою заробітної плати відповідачем, тому, на думку колегії суддів, районним судом правомірно відмовлено й в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено правову природу спірних правовідносин, позивачем не надано обгрунтованих та підтверджуючих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог, а тому висновок районного суду є правильним і скасуванню не підлягає.

Крім того, колегією суддів під час рогляду справи в суді апеляційної інстанції було вивчено та надано належну оцінку доводам апеляційної скарги, враховано доводи в підтвердження та заперечення вимог апеляційної скарги і визнано, що підстав, які б давали право для зміни чи скасування рішення суду апелянтом не наведено.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє і залишає оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова компанія «Хорс» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :