Категорія 43Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Нікушина В.П., Оніщука В.В.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування жилим приміщенням,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з рішенням спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету ЖЕК-15 міста Вінниці від 26 квітня 1997 року, їй було надано в користування нежитлове приміщення (колясочну) в будинку по вулиці Келецькій, 92 в місті Вінниці, у якому вона проживає до цього часу.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради (далі ВК ВМР) № 2442 від 06 листопада 2014 року затверджений акт міжвідомчої комісії про прийняття в експлуатацію перепланованих приміщень квартири АДРЕСА_1, в якій вона проживає.

Зазначила, що вона постійно проживає у спірній квартирі, сплачує комунальні послуги та виконує вимоги статей 66, 67 ЖК України, однак відповідач відмовляється укласти з нею договір найму житла.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила визнати за нею право користування жилим приміщенням - квартирою № 147 в будинку № 92 по вулиці Келецькій у місті Вінниці.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалене у справі судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у відсутність.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірне приміщення набуло статусу житлового тільки в листопаді 2014 року, ордер, що є підставою для вселення та укладення договору найму житлового приміщення державного чи комунального житлового фонду, не видавався, тому, за браком доказів, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відсутні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом установлено, що згідно з рішенням спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету ЖЕК-15 міста Вінниці від 26 квітня 1997 року, ОСОБА_2 виділено приміщення під житло в будинку № 92 по вулиці Келецькій в місті Вінниці (2 підїзд, 1 поверх).

Актом міжвідомчої комісії про прийняття в експлуатацію перепланованих приміщень від 06 листопада 2014 року, прийнято в експлуатацію переплановані приміщення однокімнатної квартири АДРЕСА_2, житловою площею 9,8 м2, загальною площею 15,9 м2 (квартиронаймач ОСОБА_2М.).

Рішенням ВК ВМР № 2442 від 06 листопада 2014 року затверджений акт міжвідомчої комісії про прийняття в експлуатацію перепланованих приміщень квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до копії особового рахунку № 501520 ОСОБА_2 проживає у спірній квартирі з 01 січня 1997 року без реєстрації (а.с.8).

Рішенням ВК ВМР № 33 від 15 січня 2015 року спірній квартирі присвоєно № 147.

ОСОБА_5 житлового господарства Вінницької міської ради від 01 жовтня 2015 року ОСОБА_2 повідомлено, що договір найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається на підставі ордера на житлове приміщення. Враховуючи, що ордер на таке житлове приміщення не видавався, відсутні правові підстави для укладання договору житлового найму по зазначеному житловому приміщенню.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач просила визнати за нею право користування квартирою № 147 в будинку № 92 по вулиці Келецькій у місті Вінниці з посиланням на положення норм статті 61 ЖК Української РСР.

Частиною першою статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 31 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Відповідно до вимог чинного законодавства забезпечення громадян житловими приміщеннями та користування ними регулюються розділом ІІІ ЖК України і відповідно до положень ст. 58 цього Кодексу на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконком відповідної ради видає громадянину ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер за своєю правовою природою є актом індивідуального характеру, що видається органом, до компетенції якого входить його видача, на вселення громадян у вказане житлове приміщення. Ордер породжує з однієї сторони адміністративно-правові відносини між власником та житлово-експлуатаційною організацією, куди він здається, а з іншої сторони цивільно-правові відносини між громадянином і житлово-експлуатаційною організацією.

Відповідно до вимог ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на імя якого видано ордер.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірне приміщення набуло статусу житлового тільки в листопаді 2014 року, ордер, що є підставою для вселення та укладення договору найму житлового приміщення державного чи комунального житлового фонду, не видавався, тому, за браком доказів, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відсутні.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги з таких міркувань.

Статтею 4 ЖК Української РСР визначено, що житлові будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території держави, утворюють житловий фонд.

Стаття 1 Закону України N 2482-XII від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» дає визначення державного житлового фонду як фонду, який включає в себе державний житловий фонд міських Рад, а також житловий фонд, який знаходиться в повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Відповідно до статті 18 ЖК Української РСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Стаття 52 ЖК Української РСР регламентує, що жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Відповідно до цього рішення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане приміщення (див. статтю 58 Кодексу).

Як установлено судом першої інстанції, ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане приміщення ОСОБА_2 не видавався.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторона звільнена від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Оскільки позивач являється інвалідом II групи, то судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом вірно: