У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Пилипецька сільська рада Міжгірського району Закарпатської області, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 26 грудня 1986 року за договором купівлі-продажу він придбав у ОСОБА_8 житловий будинок АДРЕСА_1 до якого проведено водопостачання з спільного водозабору, який розміщений на території Пилипецької сільської ради Закарпатської області. У січні 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перекрили водопостачання, що веде до його будинку і з тих пір він не користується водою з водопроводу, що негативно вплинуло на нього та його сім'ю і створює додаткові труднощі та зусилля для відшукування та водозабезпечення сім'ї і господарства. Посилаючись на зазначені обставини, просив зобов'язати відповідачів відновити водопостачання, не чинити йому перешкоди у користуванні водопроводом та стягнути з відповідачів солідарно 5 тис. грн моральної шкоди, судові витрати в розмір 243 грн 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 відновити водопостачання (відкрити кран) на водогоні (водопроводі) загального користування, що веде до будинку АДРЕСА_1 і належного ОСОБА_4 на праві власності та не чинити ОСОБА_4 перешкод у будь-який спосіб в майбутньому у користуванні цим водопроводом (водогоном). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами установлено, що позивач відкрито та безперешкодно користувався водопроводом та водою, що самостійно поступала по даному водопроводу до водогосподарства протягом 30-ти років, а відповідач ОСОБА_5 через неприязні відносини зі своїм братом ОСОБА_4 перекрив водопостачання шляхом закрутки крана на водопроводі у січні 2015 року, внаслідок чого позивач не отримує воду у своєму господарстві. Зазначене підтверджується актом комісії Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 4 березня 2015 року.

Суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням ст. ст. 10, 43, 44 ВК України, дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки відповідач порушив право ОСОБА_4 щодо водокористування та водопостачання.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик