"15" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гончарука В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_2, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 09.08.2016 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідною довідкою та довідкою з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта рухомого майна.
Згідно умов договору купівлі-продажу квартири сторони домовилися про звільнення в тому числі мешканцями квартири, та зняття з реєстраційного обліку осіб, які в ній зареєстровані буде здійснено протягом місяця після укладання договору.
Відповідно до довідки Ф№ 3 від 23.08.2016 року виданої ЖБК ,,Механізатор" в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований відповідач ОСОБА_2
Відповідач в квартирі не проживає , з реєстраційного обліку не знявся, що є порушенням умов договору.
Відповідно до листа надісланого відповідачем 29.09.2016 року на адресу позивача, в квартирі АДРЕСА_2 він не проживає більше 1 року та не заперечує проти зняття його з реєстрації місця проживання у судовому порядку.
Позивач в судове засідання не з'явилася надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_3 повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки.
У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2, є позивач ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 09.08.2016 року.
Відповідно до довідки Ф№ 3 від 23.08.2016 року виданої ЖБК ,,Механізатор" в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований відповідач ОСОБА_2
Відповідач в квартирі не проживає з 2013 року, що підтверджується Актом складеним начальником та паспортистом ЖБК ,,Механізатор".
Необхідність визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, позивач обґрунтовує порушенням його права вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, підлягають до задоволення, наявні підстави для визнання ОСОБА_2 такими, що втратив право користування житловою площею, а саме квартирою АДРЕСА_2
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 386 Цивільного кодексу України, ст.ст. 71, Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 10, 57, 58, 60, 209, 212-215, 226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2
Виконання рішення суду в частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 покласти на Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі в сумі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.