Справа № 548/1664/15-ц
Провадження № 2/548/25/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2016 р. м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді - Миркушіної Н.С.,

при секретарі - Калініченко А.В.,

представника позивача, відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1, - адвоката Шелудякової І.Ю.,

представника відповідачки, позивачки по зустрічному позову, ОСОБА_3, - адвоката Легкої Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за об'єднаними в одне провадження первісним позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про відібрання та повернення малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що з серпня 1995 року по листопад 2013 року він перебував з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Хорольського районного суду від 27.11.2013 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачкою. До теперішнього часу вони з відповідачкою ОСОБА_3 не дійшли згоди щодо проживання їхнього сина ОСОБА_5, який зараз проживає разом з ним і не бажає повертатися до відповідачки.

Позивач ОСОБА_1 вказував, що він не згоден із тим, що їхній з відповідачкою син проживав із відповідачкою та наполягає на визначенні місця проживання ОСОБА_7 разом з ним, його батьком. А також вважає, що в інтересах сина проживати саме з ним, а не з відповідачкою, тобто його матір"ю, оскільки він має стабільний самостійний не малий дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, він проживає разом зі дружиною, яка має сили і бажання доглядати за його сином ОСОБА_5. Його дружина ОСОБА_7 самостійно виховала двох своїх дітей, які мають вищі освіти, старший син на даний час продовжує навчання у Варшавському університеті з освітнім ступенем магістра. А отже вона характеризується як турботлива мати. В той час як відповідачка ОСОБА_3 не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання ОСОБА_5, тимчасово мешкає у будинку, що на підставі свідоцтва про право власності належить йому, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини, його навчання. В цьому будинку в дитини відсутня власна кімната. Дитина постійно скаржиться на стан здоров'я з того часу, що він знаходиться у нього. Тому він був змушений звернутися до районного лікаря - педіатра, про що свідчить довідка Хорольської ЦРЛ від 31.08.2015 року. Позивач вказував, що відповідачка оздоровленням дитини не займалася, хоча сама їздила, з її ж слів до м. Херсон на відпочинок. Позивач вказував, що в той час коли він зміг з ним зустрітися дитина мала дуже не охайний вигляд.

Позивач вказував, що при його особистій зустрічі з директором школи, де навчається ОСОБА_5, вона йому повідомила, що дитина дуже сумує за батьком. Відповідачка постійно морально тисне на дитину, кажучи, що він не потрібен батькові, після чого мав місце випадок, коли дитина у вечірній час втекла з дому до лісу. Зі слів сина відповідачка уваги йому не приділяла, він часто не ночував вдома, а знаходився у різних знайомих та родичів відповідачки, в той час як він просив дати дитину йому, щоб він його доглянув. В їх сім'ї постійно бракує грошей. Постійно виникає заборгованість за комунальні послуги, існують кредитні заборгованості. Станом на 28.08.2015 року дитина взагалі не була підготовлена до школи. Аліменти я сплачував постійно і не в малих розмірах, про що свідчать довідки про доходи , та відрахування аліментів.

Позивач вказував, що він проживає у комфортабельному чотирьохкімнатному будинку з сучасним ремонтом, обладнанням та всіма зручностями, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В цьому будинку також обладнана кімната для дитини, щоб син ОСОБА_5 міг мати здоровий сон, навчатися та гратися. ОСОБА_5 з дружиною позивача має добрі і теплі стосунки.

Позивач також вказував, що він з самого дитинства постійно піклується про дитину, допомагає матеріально: купує одяг, сплачує аліменти. На протязі всього часу з моменту розірвання шлюбу з відповідачкою син ОСОБА_5 постійно вказує на своє бажання жити разом з ним, його батьком.

Позивач вказував, що він спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина та має можливість забезпечити для нього належні умови проживання, повною мірою займатися його вихованням, чого відповідачка забезпечити не в змозі. А також він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки із сином і готовий з свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Згідно з актом обстеження спеціалістів служби у справах дітей для виховання, розвитку проживання та утримання сина ОСОБА_5 я забезпечив всі необхідні умови. Враховуючи вищенаведене, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати місцем проживання ОСОБА_5 місцем його проживання, тобто місцем проживання батька ОСОБА_1

14 вересня 2015 року до Хорольського районного суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про відібрання та повернення малолітньої дитини.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 28.09.2015 року було об"єднано в одне провадження первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини із зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про відібрання та повернення малолітньої дитини.

Відповідачка, вона ж позивачка по зустрічному позову, - ОСОБА_3 вказувала в своїй позовній заяві, що з 12 серпня 1995 року по 27.11.2013 року вона з ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: донька та син. Син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітньою дитиною, що доводиться свідоцтвом про його народження Серія НОМЕР_1 від 12 серпня 1995 року. Після розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_1, малолітній син ОСОБА_5 залишився проживати разом з нею. З того часу, як відповідач залишив сім»ю, він не спілкувався з сином, не цікавився його життям та навчанням, що син сприймав дуже болісно, а вона намагалася всіляко переконати сина, що батько його любить і буде з ним спілкуватись.

ОСОБА_3 вказувала, що 19 серпня 2015 року відповідач зателефонував до неї і повідомив, що хоче побачитися з сином, на що вона не заперечувала, а навпаки вмовила сина спілкуватись з батьком. Між ними була домовленість про те, що ОСОБА_1 на другий день, тобто 20 серпня, привезе сина додому. Так і сталося, а 21 серпня 2015 року , ОСОБА_1 знову попросив, щоб вона дозволила синові поїхати з ним для спілкування, і пообіцяв ввечері привести сина додому, але цього не сталося.

Позивачка вказувала, що на її телефонні дзвінки ніхто не відповідав, зустрічі ігнорувались. На сьогоднішній день ОСОБА_1 заявив, що сина він не віддасть і син буде проживати з ним і його дружиною. Позивачка вказувала, що вона не давала ніякої згоди відповідачу на те, щоб син проживав разом з ним. Позивачка вказувала, що вона вважає, що відповідач утримує її дитину у себе незаконно і вона хоче, щоб її син проживав разом з нею. Позивачка також вказувала, що ОСОБА_1 говорить дитині неправду стосовно неї, як матері, залякує сина, категорично відмовляє їй у спілкуванні з сином, що, на її думку, порушує її права, як матері, а тому вона в своїй позовній заяві просила суд негайно відібрати її малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у особи, яка її незаконно утримує - відповідача ОСОБА_1, який проживає у приватному житловому будинку АДРЕСА_1 та повернути його їй.

Позивач, він же відповідач за зустрічним позовом, ОСОБА_1 та його представник - адвокат - Шелудякова Інна Юріївна в судове засідання не з"явилися, звернувшись до суду з письмовими заявами, в яких просили суд задовольнити позов ОСОБА_1 та не заперечували проти залишення позову ОСОБА_3 без розгляду, а також просили суд розглянути справу у їхню відсутність.

Відповідачка, вона ж позивачка по зустрічному позову, ОСОБА_3 та її представник - адвокат Легка Людмила Миколаївна в судове засідання не з"явилися, звернувшись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Крім того, ОСОБА_3 в своїй письмовій заяві вказувала, що визнає повністю позов ОСОБА_1, а також просила суд залишити її позов без розгляду.

Представники третіх осіб без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації в судове засідання не з"явилися, звернувшись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їхню відсутність, вказуючи, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

В судовому засіданні допитаний в присутності представників органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області Донець Наталії Василівни, служби представник служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації - Барановської Вікторії Віталіївни та психолога ОСОБА_3, малолітній ОСОБА_5, пояснив суду, що його батько ОСОБА_1 йому не забороняє спілкуватися з мамою ОСОБА_3, але він хоче проживати з батьком ОСОБА_1

Суд, вислухавши думку малолітнього ОСОБА_7, дослідивши заяви сторін та представників третіх осіб, а також інші матеріали справи в їх сукупності та взаємозв"язку, враховуючи повне визнання ОСОБА_3 позову ОСОБА_1, приходить до слідуючих висновків з наступних підстав.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли виняткові обставини, бути розлучена із своєю матірю.

Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 12.08.1995 року по 27.11.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: донька та син. Син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітньою дитиною, що доводиться свідоцтвом про його народження Серія НОМЕР_1 від 12 серпня 1995 року. Після розірвання шлюбу між сторонами, малолітній син ОСОБА_5 залишився проживати разом з матір"ю ОСОБА_3, але починаючи з літа 2015 року малолітній ОСОБА_7 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1

На час звернення до суду з позовами між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було досягнуто згоди щодо проживання їхнього сина ОСОБА_5, який зараз проживає разом з батьком ОСОБА_1

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_7 висловив думку про те, що хоче проживати разом з батьком ОСОБА_1

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_1 проживає у чотирьохкімнатному будинку з сучасним ремонтом, обладнанням та всіма зручностями, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В цьому будинку також обладнана кімната для дитини. Це підтверджується актом обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 28.08.2015 року /а.с.86/.

Матеріали справи, а саме чеки, свідчать про те, що батько дитини ОСОБА_1 піклується про матеріальне забезпечення свого сина ОСОБА_5, придбаючи йому одяг та взяття.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, отримує досить високу заробітну плату, що дає можливість забезпечити належні умови проживання його сина ОСОБА_5.

Крім того, судом враховується те, що ОСОБА_1 обіцяє не чинити жодних перешкод для спілкування матері ОСОБА_3 із сином ОСОБА_7 і готовий з свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері.

Таким чином, судом враховано, що батько дитини має належні матеріально-побутові умови, має можливість утримувати дитину. В помешканні для дитини створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку.

Відповідно до ст.7 СК України, суд при розгляді таких справ, повинен «максимально можливо враховувати інтереси дитини». Також відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В даній конкретній ситуації зміна місця проживання дитини дуже буде сприяти позитивному впливу на її подальшу долю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матірю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, за яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.

Враховуючи викладене вище, повне визнання ОСОБА_3 позовних вимог ОСОБА_1 та прохання залишити зустрічний позов без розгляду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини з батьком підлягають повному задоволенню, оскільки це відповідає інтересам дитини, позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку, а зустрічний позов ОСОБА_3 слід залишити без розгляду в зв"язку із зверненням позивачки із заявою про це.

На підставі наведеного та керуючись Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст. ст. 141, 160, 161 СК України, ст. ст. 10, 11, 14, 57-59, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини задовольнити повністю.

Встановити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про відібрання та повернення малолітньої дитини залишити без розгляду в зв"язку із зверненням позивачки із заявою про це.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Н.С. Миркушіна