Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/5440/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Галянчук Н.М.
Провадження № 22-ц/778/809/16 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Савченко О.В.

Маловічко С.В.

за участю секретаря: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», ОСОБА_3

на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 березня 2015 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 27 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №1779-005/07Р, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 12 697 доларів США зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном повернення 27 серпня 2011 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №1779-005/07Р від 27 серпня 2007 року.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19 червня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 13 706 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 8 149 доларів США, пені - 3 562 доларів США, заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом - 1 419 доларів США та пені за несвоєчасне погашення процентів - 576 доларів США.

На підставі зазначеного банк просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 13706 доларів США та судовий збір в розмірі 1669,81 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 березня 2015 року позов ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором №1779-005/07Р від 27 серпня 2007 року станом на 19 червня 2014 року у сумі 9 568 доларів США, що за курсом НБУ від 04 серпня 2014 року складає 116 567 грн. 51 коп., яка складається з: 8 149 доларів США - заборгованість за кредитом, у тому числі простроченим; 1 419 доларів США - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційними скаргами ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», посилаючись на невідповідність рішення суду в частині стягнення заборгованості в еквіваленті у національній валюті нормам матеріального права, просить змінити рішення суду та стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 9568 доларів США. Судовий збір за апеляційну скаргу покласти на відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на пропуск банком строку позовної давності, просить змінити рішення суду в частині задоволених позовних вимог, скасувати рішення в частині солідарного стягнення в нього та ОСОБА_4 на користь банку заборгованості за кредитним договором в сумі 9568 доларів США, що за курсом НБУ від 04 серпня 2014 року складає 116 567,51 грн.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» задоволено. Рішення суду першої інстанції змінено, виключено із резолютивної частини рішення суду після слів «у сумі 9 568 доларів США» наступне «що за курсом НБУ від 04 серпня 2014 року складає: 116 567 грн. 51 коп.».

Вирішено вважати, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуто солідарно на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 9 568 доларів США, яка складається з: 8 149 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 419 доларів США - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року скасовано та передано справу на новий розгляд до апеляційного суду Запорізької області.

ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» повідомлений про час і місце розгляду справи, передбачене законом право на участь у судовому засіданні не використав ( а.с. 19 т.2)

ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи за її відсутності ( а.с. 20 т.2).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним банком «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_3 27 серпня 2007 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 12 697 доларів США зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення 27 серпня 2011 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором у цей же день між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно з яким поручитель зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання боржником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього з терміном дії до 27 серпня 2014 року.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19 червня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 13 706 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 8 149 доларів США, пені - 3 562 доларів США, заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом - 1 419 доларів США та пені за несвоєчасне погашення процентів - 576 доларів США.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції суд виходив з того, що відповідачами порушені договірні зобов'язання перед банком, а тому визнав, що з останніх в солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 9 568 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом та заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені, суд першої інстанції виходив із пропуску позивачем строку позовної давності звернення до суду із зазначеними вимогами.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом

Як роз'яснено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційним судом рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині його оскарження.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені не оскаржується і відповідно до ст.303 ЦПК України не є предметом перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у ч. 1 ст. 611, ч. ч. 2-4 ст. 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до 27 серпня 2011 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа наступного місяця включно, шляхом внесення грошових коштів згідно з графіком погашення кредиту (договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 22 жовтня 2009 року).

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09 грудня 2015 року по даній справі зазначено, що висновок суду про початок перебігу позовної давності з 27 серпня 2011 року - закінчення строку дії кредитного договору та відсутність підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Відповідності до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасовані рішення,є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок ( ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами кредитного договору від 27 серпня 2007 року передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок ОСОБА_3 повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-20цс14, яка є обов'язковою для виконання всіма судами України

Відповідачі в суді першої інстанції подали заяву про застосування позовної давності ( а.с.87 т.1).

Відповідно до договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 22 жовтня 2009 року сторони узгодили, що на погашення кредиту останній платіж в сумі 386 доларів США має бути внесено з 11 липня 2011 р. по 27 серпня 2011 р (а.с.13). Останній платіж боржником здійснено 16.12.2010 р. в сумі 100 доларів США.

Відповідно до поштового штемпеля на конверті банк здав на пошту позовну заяву 27.08.2014 р.

Отже, в межах 3 років заявлені лише вимоги щодо заборгованості в сумі 386 доларів США- платежу, який мав бути внесений з 11 липня 2011 р. по 27 серпня 2011 р.

Виконання зобов'язання за кредитним договором забезпечувалося порукою ОСОБА_4, про що того ж дня між нею та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено договір.

Відповідно до норм частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Згідно з пунктом 2.1 договору поруки, поручитель зобов'язується у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, виконати за нього зобов'язання перед кредитором на умовах, у порядку і у строки, встановлені кредитним договором.

Згідно із пунктом 4.1 договору поруки, даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 27 серпня 2014 року.

Отже, сума 386 доларів США пред'явлена в межах строку дії договору поруки і підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителя.

Згідно ч. 3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

На момент видачі кредиту банк мав ліцензію Національного банку України та відповідний дозвіл на право здійснювати операції з валютними цінностями (а.с.104-106).

У відповідності до п.12 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст.533 ЦК України.

Відповідно до п. 4 ст. 309 підставою для зміни рішення суд є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно з ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ст.88 ЦПК України ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» має право на компенсацію відповідачами судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в сумі 47 грн. 03 коп. пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, та на компенсацію судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги в сумі 52 грн. 15 коп. пропорційно до задоволених вимог за апеляційною скаргою.

Крім того, ОСОБА_3 має право на компенсацію судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог за апеляційною скаргою в розмірі 530 грн. 69 коп.

Таким чином, з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» підлягає стягненню судовий збір в сумі 49 грн. 59 коп.(пропорційно до задоволених вимог) ,після зарахувань судового збору за позов та судового збору за апеляційні скарги з ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в сумі 481 грн. 10 коп.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 березня 2015 року в частині стягнення заборгованості змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 386 доларів США.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 481,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» судовий збір у сумі 49,59 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: