РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Сенько Л.Ю.

за участі секретаря Зданевич Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Вінницької області про визнання часток у спільній сумісній власності, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, позовні вимоги якого змінила та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, належної ОСОБА_3, померлого 30 липня 2014 року.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона з померлим ОСОБА_3 одружені та проживали однією сімєю з 25.07.1963 року. Після смерті ОСОБА_3 30 липня 2014 року відкрилася спадщина на належну йому частину квартири, яку позивачка прийняла шляхом подачі письмової заяви про прийняття спадщини до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло за позивачкою ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_3 Васильовичем, померлим 30 липня 2014 року, зареєстровано на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності на житло зареєстровано 27.12.1993 року в КП «ВООБТІ», за реєстром №5622. Згідно заповіту, ОСОБА_3 все своє майно заповідав дочці ОСОБА_4, яка відмовилась від спадщини після смерті батька, шляхом подачі письмової заяви до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори. 20.07.2015 року державним нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Даною постановою нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2, належну її чоловікові ОСОБА_3, який помер 30 липня 2014 року, у звязку з тим, що частка померлого у спільній сумісній власності не визначена.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Вінницької області ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, в наданій до суду заяві зазначила, що залишає вирішення даної цивільної справи на розсуд суду.

Суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи таке.

Відповідно ч.1 п 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців; ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; ч.1, ч.2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

В судовому засіданні встановлено:

Позивачка з померлим ОСОБА_3 одружені та проживали однією сімєю з 25.07.1963 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії ІІІ-УР № 055944, актовий запис №180, виданого ОСОБА_2 гор. бюро ЗАГС Вінницької області від 25.07.1963 року (а.с. 35).

Після смерті ОСОБА_3 30 липня 2014 року, свідоцтво про смерть серії І-АМ № 291023 від 05 серпня 2014 року (а.с.36), відкрилася спадщина на належну йому частину квартири, яку позивачка прийняла шляхом подачі письмової заяви про прийняття спадщини до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

20.07.2015 року позивачка звернулась до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну чоловікові 1/2 частину квартири. Цього ж дня за вих. № 715/02-31 державним нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Даною постановою нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2, належну її чоловікові ОСОБА_3, який помер 30 липня 2014 р., у звязку з тим, що частка померлого у спільній сумісній власності не визначена (а.с. 48).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого бюро по приватизації житла 22.12.1993 р. на підставі рішення № 1372 від 22.12.1993 р., посвідченого виконкомом ОСОБА_2 міської ради (а.с. 40-41), за позивачкою ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_3, померлого 30 липня 2014 року, зареєстровано на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності на житло зареєстровано 27.12.1993 р. в КП «ВООБТІ», за реєстром №5622.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою.

Отже право власності на нерухому річ може бути підтверджено виключно доказом про реєстрацію відповідного права.

Судом також враховується, що відповідно ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.09.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.42).

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1,2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.Вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Отже, частки обох співвласників квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_3 складають по 1/2 (1:2=1/2).

Згідно заповіту, посвідченого 16 листопада 2012 року ОСОБА_2 районною державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-1363 (а.с. 37), ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він матиме право за законом, - заповідав дочці ОСОБА_4. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20.07.2015 р. даний заповіт чинний.

Дочка ОСОБА_4 відмовилась від спадщини після смерті батька, шляхом подачі письмової заяви №275 від 19.11.2014 р. про відмову від спадщини до ОСОБА_2 міськдержнотконтори (а.с. 63).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру від 20.07.2015 р. (а.с. 38,39), після смерті ОСОБА_3 У ОСОБА_2 міськдержнотконторі заведено спадкову справу № 56794042, яка є чинною.

Позивачка прийняла спадщину шляхом подачі письмової заяви до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори, що підтверджується спадковою справою до майна померлого.

Оскільки позивачка вибрала спосіб захисту порушеного права шляхом звернення до суду за наявності постанови нотаріуса про відмову в видачі свідоцтва про право власності на квартиру в порядку спадкування за законом і позбавлена можливості нотаріального вирішення заявлених вимог, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 15,30, 60, 61, 213- 215 ЦПК України, ст.ст. 346,1216, 1268, 1269, 1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції",

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_3, належної ОСОБА_3, померлого 30 липня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя