АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3282/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Хорошевського О.М., Кірсанової Л.І.

при секретарі - Сотніковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Харківська міська рада про усунення перешкод в здійсненні права власності, захисті порушених майнових прав,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що проживає в комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_3 та є власником 20/100 даної квартири. У вказаній квартирі окрім них ще проживає відповідач та інші особи. Частина квартири, а саме: 28/100, належить територіальній громаді м. Харкова. Відповідач без належної підстави користується приміщеннями № 6, 7, які входять до 28/100 квартири, які належать територіальній громаді м. Харкова та знаходяться в спільному користуванні всіх мешканців квартири. 29 жовтня 2015 року відповідач без згоди позивача переніс її речі, кухонні приналежності та посуд з кухні № 9, площею 10,4 кв.м., та ванної кімнати № 10, площею 3,30 кв.м., в приміщення № 1 коридору, а 04 листопада 2015 року за відсутності позивача без її згоди встановив металеві двері між коридорним приміщенням № 1, площею 11,4 кв.м., та коридорним приміщенням № 5, площею 6,20 кв.м., позбавивши позивача доступу до кухні № 9 та ванної кімнати № 10, а також демонтував газову плиту.

Просить зобов'язати відповідача ОСОБА_2 демонтувати та знести металеві двері між коридорним приміщенням № 1 площею 11,4 кв.м. та коридорним приміщенням № 5 площею 6,20 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, звільнити їй місце в кухні № 9 та ванній кімнаті № 10, які раніше належали їй та встановити на місце її газову плиту. Відповідно до уточнених позовних вимог, також додатково просила зобов'язати відповідача встановити на кухні № 9 видалену відповідачем газову плиту, встановити в ванній кімнаті № 10 зруйнований громадський рукомийник, відновити зруйновану електропроводку в кухню № 9 та ванну кімнату № 10. Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 4 200 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, та ухвали нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на ті самі доводи, якими обґрунтовувала позовні вимоги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії відповіді Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 1826 від 04.12.2012 р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано наступним чином: ОСОБА_4 - 13/100 частки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л.М. 30.01.2009 р. за р№ 259; ОСОБА_6 - 7/100 частки, ОСОБА_7 - 7/100 частки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Костіною Ю.С. 20.12.2007 р. за № 2125; ОСОБА_1 - 20/100 часток на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 8-ю ХДНК 28.12.1994 р. за № 1-12646; ОСОБА_9 -25/100 часток на підставі свідоцтва про право власності, виданого Ц(в) П ДЖФ 01.02.2001 р. за р№ 2-01-196099; територіальна громада м. Харкова - 28/100 часток.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта нерухомого майна за № 35772614 від 01.04.2015 р. ОСОБА_1 володіє на підставі приватної власності 20/100 квартири комунального типу за адресою: АДРЕСА_2 відповідно договору купівлі-продажу від 28.12.1994 р. зареєстрованого 8-ю ХДНК за р№ 1-12646. Відповідно вказаної довідки Територіальна громада м. Харкова на підставі комунальної власності володіє 28/100 частиною квартири комунального типу за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Київського районного суду м. Харкова за ОСОБА_2 визнано право постійного користування житловими кімнатами № 6, 7 у комунальній квартирі АДРЕСА_1

Із змісту листів адміністрації Київського району м. Харкова за № О-2-42797/0/1-15-3976/0/189-15 від 08.12.2015 р. та Комунального підприємства «Жилкомсервіс» за № 0-15/10590.07-03 від 14.12.2015 р. вбачається, що виходом на місце представників ділянки №12 КП «Жилкомсервіс» було встановлено, що ОСОБА_2 самовільно встановлено металеві двері в коридорі загального користування комунальної квартири НОМЕР_1

Актом від 04.12.2015 р. про обстеження АДРЕСА_1 складеного за участю інженера № 12 ОСОБА_10, майстра дільниці № 12 ОСОБА_11, майстра дільниці № 12 ОСОБА_12 та затвердженого начальником дільниці № 12 Київського району КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_13 встановлено, що мешканцем квартири НОМЕР_1 ОСОБА_2 встановлено металеві двері в коридорі загального користування, який веде до кухні. ОСОБА_2 вручено припис з вимогою привести місця загального користування в попередній стан, складено адміністративний протокол.

Зазначені матеріали та адміністративний протокол стали предметом розгляду адміністративної комісії Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради, за результатами якого ухвалено постанову № 2/25 від 20.01.2016 р., якою провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення. Зазначеною постановою встановлено, що відповідно до копії поверхового плану та експлікації на квартиру АДРЕСА_1 станом на 19.09.2008 р. наданої КП «Харківське МіськБТІ» двері, що були підставою складання адміністративного протоколу існували на дату складання вищевказаного плану.

Дійсно, матеріали справи містять копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 станом на 19.09.2008 року відповідно до якого між приміщеннями №5 та № 1 на плані квартири позначено наявність дверного проходу.

Відповідач вказує, що встановив нові двері, на місті тих, які зіпсувалися з плином часу. Двері замків не мають, не порушують права позивача. Такі доводи відповідача не спростовані позивачем.

Згідно відповіді ПАТ «Харківгаз» надано відповідь за № 03/2372 від 11.12.2015 р. відповідно до якої з виїздом на місце працівниками підприємства проведено обстеження системи газопостачання. За результатами обстеження виявлено, що споживачами самовільно демонтовано дві плити газу загального користування. В зв'язку з цим, допуск до газових приладів відключений з встановленням заглушки та пломби.

Між тим, із копії акту служби внутрішньодомового газового обладнання ВАТ «Харківгаз» від 16.11.2015 року вбачається, що в квартирі позивачів газопостачання відключено у зв*язку з непригодністю приладів газу.

Із відповіді адміністрації Київського району м. Харкова за № О-2-42797/0/1-15-3976/0/189-15 від 08.12.2015 р. (а.с. 41) вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 демонтовано дві газові плити з причини їх непридатності.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних та допустимих доказів того, що відповідачем самовільно переобладнано коридорне приміщення та виконувались роботи та інші дії, що викликали псування приміщення, приладів та обладнання квартири та порушення умов проживання позивача суду не надано.

Відсутні також докази того, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача позивачу завдано моральної шкоди.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішено питання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, понесених відповідачем.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191/УІ від 20.12.2011р., розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із надання правової допомоги.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу надано договір № 22/01-15 про надання правової допомоги від 07.12.2015 р., акт про надання послуг з правової допомоги № 1 від 31.12.2015 р., акт про надання послуг з правової допомоги № 2 від 31.01.2016 р., акт про надання послуг з правової допомоги № 3 від 15.02.2016 р., оригінал квитанції про оплату 4200 грн. витрат на правову допомогу № 38 від 16.02.2016 р.

Із журналів судового засідання суду першої інстанції вбачається, що особа, яка надавала правову допомогу позивачу - ОСОБА_14 брав участь у судових засіданнях у цій справі загалом 3 години 02 хвилини.

Судова колегія вважає, що з урахуванням тривалості та обсягу справи, необхідності складання заперечень на позовну заяву, надання консультацій - витрати на правову допомогу в розмірі 4200 грн. цілком відповідають вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -