Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: Астахової О.О.,

при секретарі Рудь Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про приведення виконавчого документа у відповідність до закону, -

в с т а н о в и в :

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернувся до суду із заявою в якій просить привести у відповідність судовий наказ, виданий Дніпровським районним судом м. Києва від 06.11.2015 року у справі №755/20318/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 6 077,01 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 1 372,68 грн., 3% річних - 119,87 грн. та судового збору у розмірі 609,00 грн., шляхом внесення до нього відомостей про ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_1.

Мотивуючи вимоги тим, що 06.11.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено судовий наказ по справі № 755/20318/15-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 6 077,01 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1 372,68 грн., 3% річних - 119,87 грн. та судовий збір у розмірі 609,00 грн. Вказаний судовий наказ набрав чинності 30.11.2015 року. Проте, на думку заявника, даний судовий наказ не відповідає вимогам виконавчого документа, встановленим ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у ньому відсутній ідентифікаційний номер боржника, що на думку заявника, є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження та виключає можливість його примусового виконання, що змушує його звернутись із даною заявою до суду.

У судове засідання сторони не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду також не надійшло.

Оскільки за правилами ст. ст. 219, 369 ЦПК України неявка учасників процесу не є перешкодою для вирішення питання внесення виправлень, суд вважає за моживе проводити розгляд заяви у відсутність нез»явившихся осіб.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту судового наказу визначені у ч. 1 та ч.2 ст.103 Цивільного процесуального кодексу України.

06.11.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено судовий наказ по справі № 755/20318/15-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 6 077,01 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1 372,68 грн., 3% річних - 119,87 грн. та судовий збір у розмірі 609,00 грн.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як судові накази.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 369 Цивільного процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

З висновком заявника, що відсутність індивідуального ідентифікаційного номеру боржника у судовому наказі по справі № 755/20318/15-ц, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі та виключає можливість його примусового виконання, суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Зі змісту наказу вбачається, що він відповідає вимогам ст. 103 ЦПК України, та набрав чинності 30.11.2015 року.

Відповідно до ст. 18 Закону, у виконавчому документі зазначають індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші лані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата зародження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Отже, частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону, під час виконання рішень, державний виконавець має право на безпосередній доступ до бази даних і реєстрів, у тому числі електронний, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти.

Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Тому відсутність у судовому наказі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Аналогічна позиція висвітлена у Постанові Верховного суду України від 25.06.2014 року у справі № 6-62цс14.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» про приведення у відповідність судового наказу по справі №755/20318/15-ц шляхом внесення до нього відомостей про ідентифікаційний номер боржника, який окрім означеного суду не надавався та не вказується заявником.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 209, 210, 219, 369 Цивільного процесуального кодексу України ст. ст. 4, 11, 17, 18, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про приведення виконавчого документа у відповідність до закону - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я