У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_6, Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області, виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про визнання приватизації частково недійсною, виключення з числа приватизації, покладення зобов'язання, та за позовом ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_6, до ОСОБА_4, Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області, ради опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про визнання недійсною приватизації квартири та повернення наслідків у первісний стан, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання розпорядження неправомірним, свідоцтва про право власності на житло від 30 березня 2007 року недійсним, посилаючись на те, що приватизація квартири АДРЕСА_1 була проведена з порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в частині набуття ОСОБА_5 1/3 її частини у спільну власність.

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, в якому просила визнати приватизацію квартири АДРЕСА_1 частково недійсною; виключити з приватизації ОСОБА_5, так як вона раніше приймала участь у приватизації; зобов'язати орган приватизації переоформити право власності на склад сім'ї: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 кожному; визнати розпорядження від 14 березня 2007 року № С-557 - неправомірним; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 30 березня 2007 року № С708а, видане УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради.

Обидва позови були об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2011 року за заявою представника ОСОБА_4 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання розпорядження неправомірним, свідоцтва про право власності на житло від 30 березня 2007 року недійсним.

У останній редакції свого позову ОСОБА_4 зазначала, що їй, ОСОБА_5 та малолітній ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 (далі - спірна квартира), яку вона, ОСОБА_5 та її дочка ОСОБА_6, будучи зареєстрованими та проживаючи в квартирі, приватизували, однак на час приватизації вона не знала, що ОСОБА_5, яка мала до шлюбу з її сином прізвище «Новікова», раніше вже приймала участь в приватизації іншого житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в якому проживала, тому її дії по участі в приватизації вказаної квартири є незаконними, у зв'язку з чим ОСОБА_4 просила суд визнати приватизацію спірної квартири недійсною в частині здійснення її приватизації ОСОБА_5, виключити її з числа осіб, які здійснили приватизацію спірної квартири, визнати розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради від 14 березня 2007 року № С557 частково недійсним в частині зазначення в ньому відомостей про приватизацію спірної квартири ОСОБА_5 та визнати свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, видане Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради 30 березня 2007 року частково недійсним в частині зазначення в ньому відомостей про те, що 1/3 частина спірної квартири належить ОСОБА_5

Крім того, ОСОБА_4 вказувала, що за вирішенням цього ж питання вона зверталась до виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради та до Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради, що було залишено без задоволення, тому також просила суд зобов'язати виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради видати розпорядження про приватизацію, зазначивши, що спірна квартира передана у спільну часткову власність по 1/2 частині їй та малолітній ОСОБА_6 та видати свідоцтво про право власності, зазначивши, що спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності по 1/2 частині квартири їй та ОСОБА_6

ОСОБА_5 у своєму зустрічному позові просила суд визнати приватизацію спірної квартири недійсною в цілому та повернути вчинені наслідки в первісний стан, що існували до приватизації квартири, оскільки вона своєї згоди на приватизацію квартири взагалі та згоди на приватизацію квартири своєю дочкою ОСОБА_6 зокрема, не надавала і, захищаючи права та інтереси своєї дитини, надавати не буде, тому приватизація взагалі не могла відбутись, це була виключно ініціатива ОСОБА_4

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2015 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.

Визнано приватизацію квартири АДРЕСА_1 недійсною в частині здійснення приватизації ОСОБА_5

Виключено ОСОБА_5 з числа осіб, які здійснили приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Визнано розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради від 14 березня 2007 року № С557 частково недійсним в частині зазначення в ньому відомостей про приватизацію квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_5

Визнано свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, видане Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради 30 березня 2007 року, частково недійсним в частині зазначення в ньому відомостей про те, що 1/3 частка квартири АДРЕСА_1, належить ОСОБА_5

Зобов'язано виконавчий комітет Саксаганської районної в місті ради м. Кривого Рогу видати розпорядження про приватизацію, зазначивши в ньому, що квартира АДРЕСА_1, передана у спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 частці.

Зобов'язано виконавчий комітет Саксаганської районної в місті ради м. Кривого Рогу видати свідоцтво про право власності, зазначивши в ньому, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - по 1/2 частки.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6

Вирішено питання про судові витрати.

Останнім рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_5

Визнано недійсною приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Визнано розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради від 14 березня 2007 року № С-557 щодо квартири АДРЕСА_1 недійсним.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, видане Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради 30 березня 2007 року на квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано державного реєстратора скасувати державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

У травні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ представником ОСОБА_4 - ОСОБА_7 подано касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року.

За результатами автоматичного розподілу справ між суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2016 року вказану касаційну скаргу призначено судді-доповідачу ОСОБА_8

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2016 року № 287/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_8 у відповідності до Постанови Верховної Ради України № 1434-VIII від 05 липня 2016 року «Про звільнення суддів», у результаті чого 06 жовтня 2016 року зазначену скаргу передано судді-доповідачу ОСОБА_1

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир, житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири, житлового приміщення у гуртожитку.

Розглядаючи справу, апеляційний суд правильно встановив, що ОСОБА_5 разом зі своїми батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приймала участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 і є її співвласником в розмірі 1/3 частки вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 18 жовтня 2001 року, та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_5 використала своє одноразове право на набуття житла у власність в спосіб його приватизації, а тому не мала права набувати 1/3 частини житла у спільну власність в порядку повторної приватизації квартири АДРЕСА_1, в якій вона проживала як член сім'ї наймача - ОСОБА_4

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 і відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд правильно виходив із того, що приватизація спірної квартирита її передача у власність сторін можлива лише за згодою ОСОБА_5, яка є постійним її мешканцем та законним представником неповнолітньої ОСОБА_6, а вона такої згоди не надає.

Апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Демяносов

Ю.Г. Іваненко