Справа № 712/9781/16-ц
Провадження № 2/712/2270/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те що, є власником 9/20 частини житлового будинку по пров. Воровського 35, що у м. Черкаси. ОСОБА_3 05.06.2016 набув право власності на 11/20 частини житлового будинку по пров. Воровського 35, що у м. Черкаси. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 06 червня 2016 визнано протиправним та скасовано п. 1.5. Рішення Черкаської міської ради про передачу гр. ОСОБА_3 земельної ділянки по пров. Воровського 35, що у м. Черкаси, загальною площею 0,0367кв.м, а також вищевказаним рішенням суду було скасовано державну реєстрацію прав власності ОСОБА_3І на цю земельну ділянку. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18 липня 2016року дане рішення залишено без змін та цим же судом встановлено, що в розумінні ст. 61 ЦПК України не потребує доведення, а саме: "з наведеного вбачається, що ОСОБА_3 умисно не повідомив Черкаську міську раду про наявність заяви про добровільний поділ земельної ділянки між співвласниками, під час звернення із заявою до ЧМР про передачу земельної ділянки площею 0,0367 кв.м. йому у власність." Даний факт встановлений і рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси. Тобто факт умисних дій відповідача встановлений судовими рішеннями, та вбачається з усіх його діях, які відповідач вчиняв по відношенню до позивача, подаючи значну кількість позовних заяв. Також відповідач разом зі своїм зятем за адресою в м. Черкаси по пров. Воровського 35, постійно вчиняли сварки, ображали позивача, його дружину, близьких та рідних. Всі протиправні дії відповідача привели позивача у психічний та психологічний стан, який потребує довготривалого лікування, а потім ще й реабілітації, що підтверджується виписками з історії хвороби ОСОБА_2П Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн та витрати на правову допомогу.

Позивач та його пердставник - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Суду пояснили, що відповідач своїми численними позовами та провокацією конфліктів завдає значної моральної шкоди позивачеві, стан здоров"я якого погіршився і він вимушений звертатися до лікарських установ за медичною допомогою.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, оскільки його звернення до суду були для захисту своїх прав, а не для провокування конфліктних ситуацій, а звернення до медичних установ позивачем спричинено перебігоб його хронічних захворювань та віковими змінами.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 9/20 частини житлового будинку по пров. Воровського 35, що у м. Черкаси. Співвласником іншої частини домоволодіння є відповідач. Між ними триває спір щодо порядку користування земельною ділянкою. Так, відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відмови в погодженні акта погодження меж недійсною, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 02 вересня 2014 року відкрито провадження у цій справі, а ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_3 позов залишено без розгляду.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2016 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсною угоду заяву від 18.01.2012 залишено без задоволення.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2016 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Черкаської міської ради, Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права на земельну ділянку задоволено. Визнано протиправним і скасовано п. 1.5. Рішення Черкаської міської ради про передачу гр. ОСОБА_3 земельної ділянки по пров. Воровського 35, що у м. Черкаси, загальною площею 0,0367 кв.м., також скасовано державну реєстрацію прав власності ОСОБА_3І на цю земельну ділянку. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 18 липня 2016 рішення Соснівського районного суду м.Черкаси залишено без змін.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ч. 1 ст. 16 кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачений принцип гарантування усім суб'єктам правовідносин захисту їхніх прав, свобод та законних інтересів незалежним і неупередженим судом, утвореним відповідно до закону.

Згідно з ст. З Цивільного кодексу України до загальних засад цивільного законодавства належить і судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, позиція позивача щодо протиправності дії з боку відповідача, які полягають у зверненні з позовами до суду, є необгрунтованою, суперечать нормам діючого законодавства та спростовується нормами Основного Закону держави - Конституцією України (ст. 55) та нормами Цивільного кодексу України. У ході розгляду справи встановлено, відповідач мав намір захисту своїх особистих немайнових та майнових прав, які він вважав порушеними.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_3 постійно зводив на нього наклеп, що вразило ОСОБА_2 і у нього почалася на цьому фоні депресія, яка переросла в проблеми з психікою, серцево - судинною системою, з кишково - шлунковим трактом, також не знайшли свого підтвердження оскільки у виписках з медичних установ чітко зазначено, що позивач хворіє хронічними захворюваннями, такими як радикуліт, гастродуоденіт та гастрит. Тобто, що хвороби виникли та тривають задовго до вказаних в позові подій.

Відповідно до виписки із КЗ Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради від 11.08.2016 вказані хронічні хвороби ОСОБА_2 (а/с ДЄ Н2 з недостатністю ВБК, панкреатит, гастродуоденіт, гастрит, ІБС, стенокардія), а тривожно-депресивний стан записаний лише зі слів позивача.В графі «ПСИХСТАТУС» зазначено, що позивач доступний контакту, орієнтований правильно, без психопродуктивної симптоматики, аналізи в нормі.

При цьому, суду не надано і в ході судового розгляду справи не добуто належних та допустимих доказів того, що хвороби позивача мають взаємозвязок з діями відповідача, повязаними із захистом ним своїх прав і інтересів в судах.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Оскільки позивачем не надано доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно розмір її компенсації в сумі, яка становить саме 50 000 грн. не обґрунтована, а тому судом не встановлено, що з вини відповідача спричинена моральна шкода, наклеп, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналізуючи наведне, суд вважає , що позовні вимоги є безпідставними, оскільки не встановлено спричинення моральної шкоди відповідачем , яка б підлягала відшкодуванню, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України , ст.ст.5, 10,11,57-60,209, 212,213 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Головуючий І.О. Мельник