Справа № 573/919/16-ц
Номер провадження 2/573/364/16
(повний текст рішення)
10 червня 2016 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,
з участю секретаря: Федорченко Г. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
12 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстровані: вона, її син - ОСОБА_3, брат - ОСОБА_4 та відповідач - ОСОБА_2. Останній фактично з дня реєстрації і до цього часу у зазначеному будинку не проживає і не з'являється, участі в утриманні житла, оплаті житлово-комунальних послуг не приймає. У добровільному порядку ОСОБА_2 з реєстраційного обліку не знімається. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1, та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1, а позовні вимоги про зняття останнього з реєстраційного обліку залишити без розгляду, про що подала відповідну письмову заяву (а. с. 28).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Повідомлення про вручення поштового відправлення, спрямоване за місцем реєстрації останнього, повернулося без вручення у зв'язку із закінченням терміну зберігання. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 21).
У відповідності до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Заслухавши позивачку ОСОБА_1, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею ст. 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317, ст. ст. 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).
У відповідності до ст. 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
За приписами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13 березня 1997 року завідувачем Білопільської державної нотаріальної контори Шамуковою Н. В., зареєстрованого в реєстрі за №553, позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарчими будівлями АДРЕСА_1 (а. с. 5).
Право власності ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06 квітня 2016 року (а. с. 9-10).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, з нею також зареєстровані: її син - ОСОБА_3, брат - ОСОБА_4, відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Останній фактично не проживає за вказаною адресою з 2009 року (а. с. 11, 22-27).
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_2 ніколи не проживав у будинку позивачки, що знаходиться по АДРЕСА_1. Речей відповідача за вказаною адресою також немає.
У суду немає підстав сумніватись у показах вказаних вище свідків, оскільки останні не є зацікавленими особами, їх покази не суперечать письмовим матеріалам справи, дослідженим судом, та доводам позивачки.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на даний час не є членом сім'ї позивачки ОСОБА_1, не є власником або наймачем будинку, розташованого в АДРЕСА_1, який належить останній на праві власності, жодного дня не проживав у вказаному будинку, а лише зареєстрований у ньому, не приймає участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг, між сторонами не досягнуто будь-якої домовленості щодо укладення договору найму (оренди) житла.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належним позивачці на праві власності житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. (а. с. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 4,10, 60, 88, 197, 209, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя:

Справа № 573/919/16-ц

Номер провадження 2/573/364/16

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

10 червня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, для складання повного тексту рішення необхідний тривалий час, а тому суд вирішив проголосити його вступну та резолютивну частину.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом п'яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: