АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2-4409/08 Головуючий суддя І інстанції Назаренко
Провадження № 22-ц/790/3150/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Малінської С.М.,

суддів : Швецової Л.А., Бровченка І.О.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 вересня 2008 року по цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» до ОСОБА_1 про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2008 року директор Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив визнати за ним право власності на: ? нежитлової будівлі корівника № 1, загальною площею 1432,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1; ? нежитлової будівлі ветаптеки, загальною площею 155,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3; ? нежитлової будівлі - фуражного складу, загальною площею 1252,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_5; ? нежитлової будівлі - кормоцеху з допоміжною спорудою, загальною площею 166,10 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2; ? нежитлової будівлі - складу для кормів, загальною площею 351,70 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Під час розгляду справи директор Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» ОСОБА_2 подав заяву про збільшення позовних вимог, просив визнати за позивачем право власності на будівлю літера «А» - котедж на 10 чоловік, загальною площею 346,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; будівлю літера «Б» - будинок обслуговуючого персоналу, загальною площею 75,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; будівлю літера «В» - будинок охорони, загальною площею 19,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; будівлю літера «Г» - гараж, загальною площею 173,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 травня 2008 року між ОСОБА_1 (замовник) та Дочірнім підприємством «Альфа-Брокер Консалтинг» (інвестор) було укладено договір про спільну інвестиційну діяльність, відповідно до умов якого, позивач виступав інвестором, а ОСОБА_1 замовником реконструкції комплексу нежитлових будівель по вулиці Тваринницькій в селищі Комуніст Харківського району Харківської області. При цьому відповідач діяв на підставі договору про спільну інвестиційну діяльність від 08 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

19 травня 2007 року між ОСОБА_1 (інвестор) та Дочірнім підприємством «Альфа-Брокер Консалтинг» (замовник) було укладено договір про спільну інвестиційну діяльність, відповідно до умов якого, учасники беруть зобов'язання об'єднати свої внески та спільні дії для інвестування будівництва комплексу нежитлових будівель на території рибальсько-спортивної бази у селі Крехаїв Козелецького району Чернігівської області.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 вересня 2008 року позов Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» до ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано право власності Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» на: будівлю літера «А» - котедж на 10 чоловік, загальною площею 346,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; будівлю літера «Б» - будинок обслуговуючого персоналу, загальною площею 75,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; будівлю літера «В» - будинок охорони, загальною площею 19,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; будівлю літера «Г» - гараж, загальною площею 173,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази. В задоволенні решти позовних вимог Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» до ОСОБА_1 відмовлено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» судові витрати в розмірі 1730 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду незаконним і необґрунтованим, просить рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 вересня 2008 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вимог Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» відмовити в повному обсязі, стягнути з Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» судовий збір.

Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ч. 2 ст. 6, ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 74, ст. 127, внаслідок чого відповідач була позбавлена можливості з'явитись у судове засідання та надати свої заперечення проти позову та докази, в порушення ст. 42 ЦПК України в матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена копія довіреності видана ОСОБА_4 ОСОБА_1 для представництва її інтересів в суді, натомість в матеріалах справи міститься довіреність видана Дочірнім підприємством «Альфа-Брокер Консалтинг» ОСОБА_4 на представництво інтересів позивача по справі. (а.с.46), всупереч ч.3 ст. 163 ЦПК України судом не було належним чином встановлено осіб, які приймали участь у справі, та не було перевірено їх повноваження.

Крім того, при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було допущено порушення ст. ст. 114, 126 ЦПК України, оскільки ст. 126 ЦПК України передбачено право об'єднання в одне провадження однорідних позовних вимог, в той же час позовні вимоги за первісним позовом ґрунтуються на порушенні зобов'язальних правовідносин між сторонами, а заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, позивач просить визнати право власності на об'єкти нерухомого майна, які розташовані в селі Крехаїв Козелецького району Чернігівської області (а.с.54-56), є по суті про зміну предмета позову і подана з порушення правил виключної підсудності.

Також в відповідності до ст. 131 ЦПК України відповідач не мала можливості подати до суду докази в обґрунтування своїх заперечень, оскільки про розгляд справи не повідомлялась.

Посилаючись на порушення норм матеріального права апелянт вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення вийшов за межі заявлених позовних вимог і ухвалив рішення про визнання права власності на самочинне будівництво на підставі ст. 331 та п. 5 ст. 376 ЦК України, хоча позивач з такими позовними вимогами до суду не звертався. Ст. 392 ЦК України передбачено, що позов про визнання права власності може пред'явити власник майна, натомість позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів права власності на вказані об'єкти нерухомості.

Апелянт вказує на порушення при ухваленні судового рішення ч. 2 ст. 331 ЦК України, ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», також на те, що судом безпідставно визнано належним доказом введення в експлуатацію спірних об'єктів нерухомості технічний висновок (а.с.63-64), оскільки він не відповідає вимогам, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 203, відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України позивач не набув права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані в селі Крехаїв Козелецького району Чернігівської області.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до умов договору про спільну інвестиційну діяльність від 19 травня 2008 року позивач зобов'язувався здійснювати інвестиційні внески у вигляді грошової суми у розмірі 10 000 000 гривень протягом 6 місяців з моменту підписання договору, а відповідач зобов'язувався передати позивачу право власності на ? від майна, яке б мало належати йому за результатами інвестиційної діяльності за договором від 08 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

За результатами спільної інвестиційної діяльності позивач мав отримати у власність:? нежитлової будівлі корівника № 1, загальною площею 1432,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1; ? нежитлової будівлі ветаптеки, загальною площею 155,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3; ? нежитлової будівлі - фуражного складу, загальною площею 1252,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_5; ? нежитлової будівлі - кормоцеху з допоміжною спорудою, загальною площею 166,10 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2; ? нежитлової будівлі - складу для кормів, загальною площею 351,70 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_4.(а.с.125).

Також судом встановлено, що 19 травня 2007 року між ОСОБА_1 (інвестор) та Дочірнім підприємством «Альфа-Брокер Консалтинг» (замовник) та було укладено договір про спільну інвестиційну діяльність, відповідно до умов якого, учасники беруть зобов'язання об'єднати свої внески та спільні дії для інвестування будівництва комплексу нежитлових будівель на території рибальсько-спортивної бази у селі Крехаїв Козелецького району Чернігівської області. (а.с.59).

Об'єктами інвестування загальною площею 614, 8 кв.м. виступали: будівля літера «А» - котедж на 10 чоловік, загальною площею 346,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; будівля літера «Б» - будинок обслуговуючого персоналу, загальною площею 75,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; будівля літера «В» - будинок охорони, загальною площею 19,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; будівля літера «Г» - гараж, загальною площею 173,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази.

Відповідно до умов договору про спільну інвестиційну діяльність від 19 травня 2007 року, відповідач зобов'язався здійснити інвестування будівництва вищевказаних приміщень шляхом внесення інвестицій у сумі 2 000 000 гривень (п. 2.3.1 договору). Позивач зобов'язався внести інвестицію у вигляді права оренди на земельну ділянку, сума якої була оцінена учасниками договору у 2 000 000 гривень (п. 2.4 договору).

Результатом спільної діяльності відповідно до п. 8.1 договору мало стати право власності інвестора на ? від результатів інвестиційної діяльності, а саме: ? нежитлової будівлі літера «А» - котедж на 10 чоловік, загальною площею 346,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; ? нежитлової будівлі літера «Б» - будинок обслуговуючого персоналу, загальною площею 75,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; ? нежитлової будівлі літера «В» - будинок охорони, загальною площею 19,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази; ? нежитлової будівлі літера «Г» - гараж, загальною площею 173,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази, що має бути закріплено шляхом реєстрації права власності у відповідному спеціально уповноваженому органі. (а.с. 60).

На підставі наданих документів суд встановив, що свої зобов'язання за даним договором позивач виконав у повному обсязі, відповідач доказів виконання своїх зобов'язань за договором не надав, таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не здійснив протягом всього періоду дії договору жодного інвестиційного внеску, позивач був змушений своїми силами та за рахунок власних коштів здійснити будівництво вказаних вище приміщень.

Відповідно до копій наданих позивачем договорів суд зробив висновок, що ДП «Альфа-Брокер Консалтинг» придбав будівельні матеріали за власний рахунок та замовляв і оплачував роботи по проведенню проектування та будівництва об'єктів нерухомого майна, що розташовані на території рибальсько-спортивної бази за адресою: АДРЕСА_6.

Задовольняючи позовні вимоги Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» про визнання права власності на приміщення, які зазначені в договорі від 19 травня 2007 року, а саме: будівлю літера «А» - котедж на 10 чоловік, загальною площею 346,5 кв.м., будівлю літера «Б» - будинок обслуговуючого персоналу, загальною площею 75,5 кв.м., будівлю літера «В» - будинок охорони, загальною площею 19,8 кв.м.; будівлю літера «Г» - гараж, загальною площею 173,0 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази, суд керувався ч. 2 ст. 331, ч. 1 ст. 316, ст. 317, п. 5 ст. 376 ЦК України, ст. 41 Конституції України, з наданих документів встановив, що позивач здійснював будівництво на земельній ділянці, яка була у нього у користуванні та була відведена для цієї мети, вбачав можливим, з урахуванням технічного висновку № 855/03 від 04.09.2008 року, виданого Державним науково-дослідним та проектно-вишукувальним інститутом «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», визнати право власності позивача на нерухоме майно, зазначене у даному висновку.

Суд дійшов висновку, що будівництво об'єктів нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_6, територія рибальсько-спортивної бази, є закінченим. Таким чином, посилання на статус вказаного майна як на «незавершене будівництво» не є таким, що ґрунтується на законі, правомірним є використання (експлуатація) вказаного майна як нерухомого.

Але, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, за таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається із змісту позовної заяви ДП «Альфа-Брокер Консалтинг» в обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 392 ЦК України. (а.с.55).

Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо ж договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає на нерухоме майно з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Ст. 126 Земельного кодексу встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При цьому жодних належних і допустимих доказів на підтвердження права власності ДП «Альфа-Брокер Консалтинг» на вказані оспорювані об'єкти позивачем суду не надано.

В порушення ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» позивачем не було надано дозвіл на виконання будівельних робіт, наданий інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі проектної документації, погодженої та затвердженої в порядку, визначеному законодавством.

Судом неправомірно визнано належним доказом введення в експлуатацію спірних об'єктів нерухомості технічний висновок (а.с.63-64), оскільки він не відповідає вимогам, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 203.

ДП «Альфа-Брокер Консалтинг» не надано суду акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243 та доказів на підтвердження державної реєстрації права власності на нерухоме майно та права власності на земельну ділянку, право постійного користування чи право оренди земельної ділянки.

Таким чином, ДП «Альфа-Брокер Консалтинг» не надано суду правовстановлюючий документ на вказані об'єкти нерухомості, а також доказів звернення до державної до державної архітектурно-будівельної інспекції із відповідними зверненнями про введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єктів нерухомого майна.

Ч. 2 ст. 376 ЦК України визначено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За таких обставин та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦК України позивач не набув права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані в селі Крехаїв Козелецького району Чернігівської області.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У той же час суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення вийшов за межі позовних вимог і ухвалив рішення про визнання права власності на самочинне будівництво на підставі ст. 331 та ч. 5 ст. 376 ЦК України, хоча позивач з такими позовними вимогами до суду не звертався та порушивши при цьому вищевикладені норми законодавства.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу не те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з огляду на наступне.

Ч. 2 ст. 6 ЦПК встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи. З метою реалізації принципу гласності і відкритості судового розгляду справи ЦПК України передбачено порядок виклику осіб, які беруть участь у справі. Зокрема, ч. 1, ч. 5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Місце проживання відповідача ОСОБА_1 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_7, що підтверджується копією паспорта (а.с.158), за адресою: АДРЕСА_8, вона зареєстрована не була і ніколи там не проживала.

Всупереч вимог ч. 2 ст. 5, ч. 5 ст. 74 ЦПК України ОСОБА_1 судові повістки за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, не надсилались. Судом не було встановлено зареєстровану адресу місця проживання ОСОБА_1, що призвело до порушень прав відповідача та прийняття незаконного судового рішення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання ОСОБА_1

В порушення вимог ст. 127 ЦПК України відповідачу не було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Внаслідок вказаних порушень відповідач була позбавлена можливості брати участь в судових засіданням та надати докази і довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Ст. 42 встановлено, що повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами, зокрема довіреністю фізичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікування чи за рішенням суду, або за місцем його проживання. Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 у суді здійснювала представник ОСОБА_4 Однак в матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена копія довіреності на підтвердження повноважень ОСОБА_4 здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 в суді. Особисто ОСОБА_1 участі в судових засіданнях не брала. Натомість, в матеріалах справи міститься довіреність, видана ДП «Альфа-Брокер Консалтинг» ОСОБА_4 на представництво інтересів позивача у суді (а.с. 46).

Таким чином, всупереч ст. 42, ч. 3 ст. 163 ЦПК України судом не було належним чином встановлено осіб, які брали участь у справі, та не було перевірено їх повноваження.

Отже, у відповідності до ст. 131 ЦПК України відповідач не мала можливості подати до суду докази в обґрунтування своїх заперечень, оскільки про розгляд справи не повідомлялась.

Крім того, при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було допущено порушення ст. ст. 114, 126 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Ст. 126 ЦПК України передбачено право об'єднання в одне провадження однорідних позовних вимог, в той же час позовні вимоги за первісним позовом ґрунтуються на порушенні договірних правовідносин між сторонами, а заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, позивач просить визнати право власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані в селі Крехаїв Козелецького району Чернігівської області (а.с. 54-56), є по суті заявою про зміну предмета позову і подана з порушення правил виключної підсудності, встановленої ст. 114 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, підставою для чого, згідно з п. 1, п. 2, п .3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» до ОСОБА_1 про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна - відмовити в повному обсязі.

Враховуючи положення статті 88 ЦПК України і те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а у задоволенні позову Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» слід відмовити, з нього належить стягнути на користь апелянта 1 870 гривень, сплачених при подачі апеляційної скарги (а.с. 154).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 вересня 2008 року - скасувати.

У задоволенні позову Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» до ОСОБА_1 про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Альфа-Брокер Консалтинг» на користь ОСОБА_1 1 870 (одну тисячу вісімсот сімдесят) гривень судового збору, сплачених при подачі апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді :