АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 757/31138/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3393/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

17 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 17 вересня 2012 року він звернувся до банківської установи Кельменецького ТВБВ №10025/0197 АТ «Ощадбанк», яка знаходиться за адресою: вул. Сагайдачного, 2 в смт. Кельменці Чернівецької області, з наміром здійснити обмін 91 0872 грн. на іноземну валюту - долари СІЛА, а саме: до каси №1, в якій на робочому місці перебувала ОСОБА_5 Грошові кошти в сумі 91 082 грн. дав останній для обміну на долари США. Удаючи, що долари США в касі відсутні, ОСОБА_5, не оформивши жодних документів, які підтверджували б факт здійснення банківської операції, залишила гроші у себе і сказала прийти за ними наступного дня.

Зазначив, що ні наступного дня, ні в подальшому іноземну валюту в доларах США, а ні 91 082 грн. йому не повернуто, значеними діями працівника Кельменецького ТВБВ №10025/0197 АТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 йому завдано збитків на суму 91082 грн.

Також зазначає, що всі обставини підтверджуються вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 5 листопада 2013 року у кримінальній справі №717/1492/13-к по обвинуваченню за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_5 , залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року.

Вказує, що його цивільний позов задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_5 89010 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

26 березня 2014 року Кельменецьким районним судом Чернівецької області йому видано виконавчий лист і717/1492/13-к про стягнення з ОСОБА_5 на його користь 89 010 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за вироком від 5 листопада 2013 року та постановою старшого державного виконавця ВДВС Кельменецького РУЮ 2 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження № 42756375 та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_5 у межах суми звернення стягнення 89 010 грн. Зазначає, що 4 січня та 5 лютого 2014 року він отримав від ОСОБА_5 поштовим переказом по 500 грн. а всього - 1 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, що знайшло своє відображення у виконавчому провадженні № 42756375.

27 листопада 2014 року у виконавчому провадженні № 42756375 у зв'язку з відсутністю у боржника ОСОБА_5 майна, на яке може бути звернено стягнення, та перебуванням боржника ОСОБА_5 у виправній колонії № 74 Одеської області старшим державним виконавцем ВДВС Кельменецького РУЮ постановлено постанову про виведення виконавчого провадження № 42756375 із зведеного виконавчого провадження № 42959198 та про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю у боржника ОСОБА_5 майна, на яке може бути звернено стягнення, та у зв'язку з перебуванням боржника ОСОБА_5 у виправній колонії № 74 Одеської області; 2 грудня 2014 року виконавчий лист направлено на адресу Другого Малинівського відділу ДВС м. Одеса, однак жодних коштів в рахунок відшкодування шкоди в сумі 88 010,00 грн. йому не надходило.

Вважає, що оскільки ОСОБА_5, яка завдала йому матеріальної шкоди, є працівником відповідача, останній, згідно закону зобов'язаний відшкодувати йому шкоду, заподіяну його працівником.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з відповідача 161 776,98 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦПК України просив стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 18 вересня 2012 року по 28 серпня 2015 року в сумі 65 990,75 грн.; 3% річних від суми майнової шкоди за період з 18 вересня 2012 року по 28 серпня 2015 року в сумі 7 776,23 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2012 року позивач звернувся до банківської установи - Кельменецького ТВБВ №10025/0197 АТ «Ощадбанк» з наміром здійснити обмін 91 082 грн. на іноземну валюту - долари США, які без оформлення і жодних документів, які підтверджували б факт здійснення банківської операції, передав працівнику Банку ОСОБА_5, однак остання, зловживаючи довірою, залишила гроші у себе і сказала позивачу прийти за ними наступного дня, проте кошти позивачу не повернула чим завдала йому матеріальну шкоду.

Вказані факти та обставини підтверджуються вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 5 листопада 2013 року у кримінальній справі №717/1492/13-к по обвинуваченню за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_5, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року.

Як вбачається з копії вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області від 5 листопада 2013 року, цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_5 89 010 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 на користь позивача за виконавчим листом сплачено 1 000 грн., виконавчий лист 2 грудня 2014 року направлено за місцем відбування покарання ОСОБА_5 на адресу Другого Маліновського відділу ДВС м. Одеси.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини вироку у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх службових (трудових) обов'язків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач реалізував своє право шляхом пред'явлення цивільного позову у кримінальному провадженні та за виконавчим листом відбувається стягнення з винної особи - ОСОБА_5

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову на підставі того, що позивач вже реалізував своє право, шляхом пред'явлення позову про відшкодування шкоди до ОСОБА_5 з огляду на наступне.

Частина 1 статті 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Пред'явивши цивільний позов в рамках кримінальної справи, позивач здійснив своє право на відшкодування шкоди, передбачене законом, а оскільки такий позов ним пред'являвся і був вирішений по суті, а не залишений без розгляду, то ОСОБА_4 не має права на його повторне пред'явлення в тому числі і до ПАТ «Державний ощадний банк» як роботодавця особи, засудженої за злочин проти неї, оскільки у такому разі наявне подвійне стягнення.

Доводи апеляційної скарги, що судом неправомірно відмовлено у стягнення на його користь шкоду завдану службовою особою ПАТ «Державний ощадний банк» спростовуються матеріалами справи.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з подальшими змінами, при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК УРСР суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК УРСР, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, заходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

При розгляді кримінальної справи та при постановленні вироку 5 листопада 2013 року Кельменецьким районним судом Чернівецької області не встановлено, що збитки ОСОБА_4 завдано ОСОБА_5 під час виконання нею своїх трудових обов'язків.

Крім того, ніяких банківським операцій із зазначеними коштами ОСОБА_4 проведено не було, квитанції щодо оформлення купівлі-продажу іноземної валюти банком не видавалися.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк» на користь ОСОБА_4 3% річних, оскільки вони є похідними від вимоги щодо відшкодування шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді