АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про закриття банківського рахунку та повернення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про закриття банківського рахунку та повернення коштів, що на ньому розміщені. Позивач посилався на те, що 18 серпня 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського рахунку, відповідно до якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок НОМЕР_1. 04 серпня 2014 року позивач направив на адресу відповідача заяву про закриття поточного рахунку та про повернення розміщених на ньому грошових коштів в сумі 50 500 доларів США готівкою. Станом на 15 вересня 2014 року відповіді на вказану заяву позивач не отримав, картковий рахунок не закритий, грошові кошти не повернуті. Тому позивач просив суд зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» закрити поточний рахунок НОМЕР_1 та стягнути залишок коштів в сумі 50 500 доларів США.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року позовні вимоги задоволені.

Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» закрити поточний рахунок НОМЕР_1, відкритий відповідно до договору банківського рахунку № SAMDN9558 від 18 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк»

Стягнуто із ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського рахунку № SAMDN9558 від 18 серпня 2008 року з поточного рахунку НОМЕР_1 (в іноземній валюті - доларах США) у розмірі 50500 (п'ятдесят тисяч п'ятсот) доларів США, 00 центів, а також на користь держави судовий збір у сумі 3654 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Задовольняючи позов суд виходив із того, що позивачем 04 серпня 2014 року на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено заяву про закриття поточного рахунку НОМЕР_1, відкритого в ПАТ КБ «Приватбанк» та про повернення розміщених на ньому грошових коштів в сумі 50 5000 доларів США /а.с.9, т.1/.

Позивачем на підтвердження відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» рахунків надано довідку без номеру від 15 травня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_2 має наступні рахунки НОМЕР_1, сума коштів на якому 50 500 доларів США та НОМЕР_2, 47 доларів США /а.с.8, т.1/. Позивачем надано докази укладення між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» договору на відкриття зазначеного рахунку, на який він посилається в своїй позовній заяві та квитанція про зарахування коштів на рахунок відповідача./а.с.98-100 т.1/.

Виконання зобов'язань за договором доводиться сторонами. При цьому клієнт повинен довести укладання договору поточного рахунку і внесення коштів на рахунок, а банк має довести виконання покладених на нього договором обов'язків щодо виконання умов вказаного договору збереження грошей і їх повернення. Неможливість доведення останнім цих обставин не звільняє його від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань за договором.

Суд не взяв до уваги посилання відповідача на той факт, що не було надано оригіналів документів на підтвердження позивачем своїх вимог, оскільки в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року, яка є обов'язковою для суду першої чи апеляційної інстанції відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України, зазначено: «у матеріалах справи відсутнє клопотання банку про витребування у позивача поданих ним оригіналів доказів, обставини, пов'язані з укладанням договору поточного рахунку між сторонами не оспорювались» /а.с.87-89 т.2/.

Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.02.2015 /а.с.138 т.1/, представником позивача надавалися оригінали вказаних документів, однак судом вони не були посвідчені з тих підстав, що відповідачем про це не заявлялось.

Суд не взяв до уваги посилання відповідача у своїх письмових запереченнях на той факт, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя.

Згідно зі ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Тобто надання банківських послуг здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе за укладеним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час, а згідно із ч. 2 ст. 1066 ІДК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право розпоряджатися такими коштами. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно із чинним законодавством зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ГІриватБанк» як юридична особа, а не його філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків з укладених і дійсних договорів.

Врахувавши зазначене суд обґрунтовано вважав, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів, що розміщені на рахунку підлягають задоволенню.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог чинного законодавства позивачем не надані оригінали договору банківського рахунку та квитанції на внесення коштів, а довідка, надана позивачем, не є доказом існування на час розгляду справи невиконаних грошових зобов'язань відповідача перед позивачем.

На підтвердження укладення договору про поточний рахунок фізичної особи від 18 серпня 2008 року позивач надав суду копію договору №SAMDN9558 про поточний рахунок фізичної особи від 18 серпня 2008 року, на підставі якого банк відкрив йому поточний рахунок НОМЕР_1 у доларах США, копію електронної ощадної книжки НОМЕР_3, а також копію квитанції від 11 березня 2014 року № SIH7001JFD про внесення коштів та їх наявність саме на цьому рахунку станом на 11 березня 2014 року у сумі 50 500 доларів США (а.с.98,100, том 1). Також позивачем надана довідка Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» від 15 травня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_2 має наступні рахунки НОМЕР_1, сума коштів на якому 50 500 доларів США та НОМЕР_2, 47 доларів США /а.с.8, т.1/.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Між тим, в матеріалах справи відсутнє клопотання банку про витребування у позивача поданих ним оригіналів доказів. Обставини, пов'язані з укладенням договору поточного рахунку, не спростовані.

Крім того, як клієнт повинен довести укладення договору поточного рахунку і внесення коштів на рахунок, так і банк має довести виконання покладених на нього договором обов'язків щодо виконання умов вказаного договору, збереження грошей і їх повернення. Неможливість доведення останнім цих обставин не звільняє його від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань за договором.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_2 товариство у своїх письмових запереченнях вказувало лише на те, що товариство не є належним відповідачем, оскільки територія АРК була окупована Російською Федерацією, що перешкоджало товариству здійснювати банківську діяльність на цій території. Також товариство посилалось на те, що окупаційна влада прийняла нормативні акти, якими здійснила конфіскацію частини майнового комплексу товариства, а також створила фонди, які будуть здійснювати компенсаційні виплати вкладникам банків. А тому вся відповідальність покладається на державу окупанта. (т.1, а.с36-58).

Отже, у своїх запереченнях відповідач не спростовував самого факту наявності рахунку позивача у банку, а лише заявляв про відсутність у банку обов'язку виконання цього договору.

Таким чином, факт укладення договору про поточний рахунок фізичної особи від 18 серпня 2008 року знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, тоді як доказів щодо виконання зобов'язань за цим договором відповідачем суду не надано.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано доказів щодо його громадянства на момент розгляду справи, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи (а.с. 129-133 том 1) наявна копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім'я ОСОБА_2

Висновок суду першої інстанції не суперечить встановленим обставинам у справі та наданим доказам, а рішення суду відповідає вимогам ст.95,525,527,629,ч.1 ст. 1075 ЦК України.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: