АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2282/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А., Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про застосування наслідків нікчемного правочину, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про застосування наслідків нікчемного правочину.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у травні 2012 року він знайшов у мережі Інтернет оголошення ОСОБА_7 про продаж належного йому транспортного засобу Chevrolet Lacetti, 2008 року випуску.

Після зустрічі з власником транспортного засобу, його візуального огляду, відвідування Придніпровського відділення ПАТ «ВТБ Банк», в якому відповідачем був отриманий кредит на придбання автомобіля та який виступав його заставодержателем, й отримання у відділенні банку довідки про виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі, вони домовилися про придбання ним автомобіля за 10 200 доларів США.

28 травня 2012 року ним на користь ОСОБА_7 була передана обумовлена сума коштів, на підтвердження чого останній написав розписку, в якій зазначив, що продав на його користь транспортний засіб Chevrolet Lacetti, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, за 10200 доларів США. На підтвердження досягнутих домовленостей відповідачем того ж дня на ім'я позивача та на ім'я дружини позивача ОСОБА_8 видана довіреність.

В період з травня 2012 року по квітень 2015 року він використовував спірний автомобіль на підставі отриманої від ОСОБА_7 довіреності, маючи намір в подальшому зареєструвати його в органах ДАІ на власне ім'я.

Проте, коли на початку квітня 2015 року він звернувся до ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Олександрії, Олександрійського та Петрівського районів при УМВС України в Кіровоградській області, йому повідомили, що він не має законних підстав для реєстрації транспортного засобу на своє ім'я, а видана йому довіреність лише надає йому повноваження діяти від імені власника перед третіми особами. Таким чином позивач не має можливості зареєструвати у встановленому законом порядку спірний транспортний засіб на своє ім'я, що значною мірою позбавляє його того, на що він розраховував, придбаваючи автомобіль у відповідача та змушує його переглянути власне рішення щодо придбання зазначеного автомобіля. Спірний транспортний засіб має особливості цивільного обороту, без укладання договору купівлі-продажу у відповідності з вимогами закону перехід права власності на нього неможливий.

Законодавством, чинним як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час звернення до суду, встановлений спеціальний порядок набуття права власності на транспортні засоби та визначено перелік документів, на підставі яких здійснюється набуття такого права.

Вважає, що видана йому розписка не належить до переліку документів, які у відповідності до Порядку держреєстрації підтверджують правомірність придбання транспортного засобу, з огляду на що такий правочин є нікчемним. Не є документом, який дає підстави для набуття права власності на спірний автомобіль і видана йому ОСОБА_7 довіреність. Таким чином, зважаючи на нікчемність договору купівлі-продажу транспортного засобу, відповідач зобов'язаний повернути на користь позивача сплачені за нього грошові кошти у розмірі 10200 доларів США, що на день звернення до суду з позовом згідно офіційного курсу НБУ становить еквівалент 227 076 грн., 54 коп.

Водночас, позивач готовий повернути відповідачу ОСОБА_7 отриманий від нього транспортний засіб Chevrolet Lacetti, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1.

Просив у якості застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного ОСОБА_6 з ОСОБА_7 28.05.2012 року - стягнути з ОСОБА_7, на користь позивача 227 076 грн. 54 коп., що еквівалентно 10200 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_7 на його користь судовий збір в сумі 2270 грн.76 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Вважає, що судом першої інстанції не враховані всі обставини, які мають значення для справи, а висновки суду, викладені у ньому є такими, що не відповідають обставинам справи.

Просив рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з відповідача судовий збір в сумі 4 768, 60 грн. сплачений ним при зверненні до судів першої та апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно вимог до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у травні 2012 року ОСОБА_6 знайшов у мережі Інтернет оголошення ОСОБА_7 про продаж належного йому транспортного засобу Chevrolet Lacetti, 2008 року випуску.

28 травня 2012 року ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 передано 10200 Доларів США за вказаний автомобіль, на підтвердження чого останній написав ОСОБА_6 розписку, в якій зазначив, що продав йому транспортний засіб Chevrolet Lacetti, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, за 10200 доларів США(а.с.13).

На підтвердження досягнутих домовленостей ОСОБА_7 того ж дня на ім'я ОСОБА_6 та на ім'я дружини позивача ОСОБА_8 видана довіреність, якою їх уповноважено бути представниками ОСОБА_7 в усіх компетентних органах з питання розпорядження (продаж, обмін, зняття з обліку) належним йому транспортним засобом. Для цього їм надано право: керувати автомобілем, представляти інтереси власника в органах нотаріату, комісійних магазинах, органах ДАІ, податкових та митних органах, страхових компаніях або в будь-яких інших підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, його переобладнанням (зміна типу і моделі автомобіля, кольору, заміна в установленому порядку двигуна, кузова, інших деталей), ремонтом, проходженням державного технічного огляду; пов'язаних із страхуванням транспортного засобу та ін. Вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю. Вказана довіреність видана строком на 10 років з правом передовіри повноважень іншим особам, з правом використання автомобіля за межами України (а.с.14).

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

Правовідносини в сфері представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Відповідно до ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За змістом ст.ст. 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною1 ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що у двадцять і більше разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 цього кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Так, відповідно до п.п. 2, 7, 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» порядок набуття права власності на транспортний засіб передбачає обов'язкову реєстрацію власника придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено обов'язкову реєстрацію транспортного засобу при вчиненні угоди про його придбання.

Враховуючи наведене, право власності на транспортний засіб виникає у особи після проведення його державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами по справі, що сторони дійсно уклали договір купівлі-продажу автомобіля, було передано відповідну суму коштів, однак автомобіль не було знято з реєстрації попереднім власником, позивачем не було отримано довідку-рахунок для придбання автомобіля та не постановлено його на облік на своє ім'я у встановленому законом порядку.

Позивач ОСОБА_9 не заперечував, що спірний автомобіль фактично перебував у його володінні та користуванні впродовж періоду з 28 травня 2012 року та не надав жодних належних та допустимих доказів того, що йому чи його дружині відмовлено в реєстрації даного транспортного засобу.

Таким чином суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що сторони уклали договір-купівлі продажу автомобіля, умови договору виконали, однак порушили порядок його укладення. Даний договір купівлі-продажу повинен був посвідчуватися компетентним органам, а не шляхом розписки та посвідчення доручення.

Крім того, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що позивачем при заявленні вимоги про стягнення на його користь вартості автомобіля не враховано його дійсну ринкову вартість на даний час, процент зносу, пробіг та інше, а також взагалі не вказано, що він має намір повертати відповідачу автомобіль.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження та вивчення суду, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про застосування наслідків нікчемного правочину - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :