Справа № 276/369/15-ц
Провадження по справі №2/276/9/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року смт. Володарськ-Волинський

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Мельника М.Л.

секретаря Ігнатенко О.М.

за участю:

позивачки ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області № 293/1049/14-ц встановлено факт, що вона, ОСОБА_1 постійно проживала на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_4 в селі Сколобів Володарськ-Волинського району Житомирської області, з 2008 року по 04.05.2011 року. Вказує, що наприкінці 2014 року їй стало відомо, що її батько при житті склав заповіт, яким все своє майно заповів на користь відповідачки. Дана обставина обурила її, так як ОСОБА_2 взагалі не приймала участь у догляді батька, навпаки на прохання батька, завжди посилалась на свою зайнятість. Крім того, з батьком у неї були дуже гарні стосунки і він нічого не говорив про заповіт на користь відповідачки. За таких обставин позивачка вважає заповіт підроблений, а підпис зроблений від імені батька йому не належить.

Позивачка просить суд визнати недійсним заповіт, посвідчений Сколобівською сільською радою Володарськ-Волинського району Житомирської області, виданий ОСОБА_4, який помер 04.05.2011 року; усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер 04.05.2011 року.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та дала пояснення по суті заявленого позову.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона найменша дочка в сімї і батько при житті склав заповіт, яким все майно заповів їй, про існування заповіту знали всі діти. Починаючи з вересня 2008 року батько проживав у позивачки, яка його доглядала до смерті. Крім того, невизнання позову відповідачка обгрунтовує в запереченні.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до слідуючого.

Згідно зі ст.1223 ч.2 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 1998 року ОСОБА_4 житель ІНФОРМАЦІЯ_1 склав заповіт, яким на випадок його смерті заповів все своє майно ОСОБА_5. Заповіт посвідчений секретарем Сколобівської сільської ради 22.09.1998 року та зареєстровано в реєстрі за №21. 04.05.2011 року ОСОБА_4 помер. Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 у встановлений законом строк спадщину не прийняла і у 2014 році звернулась до Володарсько-Волинського районного суду із позовом до Сколобівської сільської ради про

-2-

визнання додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду 09.04.2014 року ОСОБА_3 визначено додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 і в послідуючому відповідачка звернулась до нотаріальної контори та прийняла спадщину.

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Володарсько-Волинського районного суду з позовом до Сколобівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_4 Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області 30.05.2014 року визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок по вул. Шевченка, 12 в с. Сколобів Володарсько-Волинського району Житомирської області.

05.01.2015 року Черняхівським районним судом Житомирської області у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем заяву задоволено. Встановлено факт, що позивачка постійно проживала на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_4, який помер 04.05.2011 року в с. Сколобів Володарсько-Волинського району Житомирської області.

Позивачка оскаржила рішення Володарсько-Волинського районного суду від 09.04.2014 року про визначення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини та рішення Володарсько-Волинського районного суду від 30.05.2014 року про визнання за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок по вул. Шевченка, 12 в с. Сколобів Володарсько-Волинського району Житомирської області.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 08.04.2015 року скасовано рішення райнного суду від 09.04.2014 року та ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

09.06.2015 року рішенням апеляційного суду Житомирської області скасовано рішення Володарсько-Волинського районного суду від 30.05.2014 року та ухвалено нове, яким в задоволені позову ОСОБА_2 до Сколобівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 08.04.2015 року та 09.06.2015 року, які вступили в закону силу усунули від права на спадкування за заповітом ОСОБА_2 на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, який помер 04.05.2011 року .

Згідно рішення Черняхівського районного суду від 05.01.2015 року ОСОБА_1 у відповідності до ст.1261, ст. 1268 ч.3 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом до майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4.

Враховуючи, що ОСОБА_2 вважається такою, що не прийняла спадщину, а наявний заповіт складений ОСОБА_4 від 22.09.1998 року ніяким чином не порушує права позивачки на оформлення спадщини, як спадкоємця першої черги за законом, тому право позивачки на спадкове майно після смерті батька не порушено.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних обо оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникли із цивільних, земельних, сімейних, трудових відносин.

За таких обставин у задоволені позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1223, 1268 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, усунення від права на спадкування відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий / підпис/

Копія вірна.Суддя: М.Л. Мельник