Справа № 367/4218/15-ц Головуючий у І інстанції Кухленко Д. С.
Провадження № 22-ц/780/4254/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 10.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Олійника В.І.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей до Автономної Республіки Крим без згоди батька та оформлення проїзних документів,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Автономної Республіки Крим без згоди батька до 31 серпня 2020 року та оформлення проїзних документів, посилаючись на те, що з 24.07.2004 року по 29.08.2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від якого сторони мають неповнолітніх синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з позивачкою, а відповідач після розірвання шлюбу мешкає окремо від дітей і позивачки.

Позивачка з дітьми мають спільне бажання та планують неодноразово в літній період відвідувати рідну матір позивачки ОСОБА_6, бабусю дітей, яка мешкає в місті Євпаторія Автономної Республіки Крим, що підтверджується відмітками в її паспорті, і яка через свій стан здоровя не має змоги відвідувати онуків у Києві.

Діти часто хворіють застудними захворюваннями, лор-захворюваннями, мають неврозоподібний стан у формі порушення сну, для лікування та профілактики яких лікар рекомендував оздоровлення влітку в кліматичних умовах Криму, що підтверджується довідками.

ОСОБА_2 усно та письмово неодноразово зверталась до ОСОБА_3 з проханням надати їх неповнолітнім дітям на літні місяці письмовий дозвіл на тимчасовий виїзд у Крим, у супроводі матері до бабусі, однак відповіді на свої звернення не отримала, що і стало причиною звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 24.07.2004 року по 29.08.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с.11) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Також встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживає з батьком ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 (а.с.48), навчається в Бучанській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №4 (а.с.47) та знаходиться на медичному обслуговуванні в Бучанській міській поліклініці з 28.10.2015 року (а.с.49).

Позивачка, посилаючись на спільне з дітьми бажання виїздити в літній період до Автономної Республіки Крим для оздоровлення дітей, просила в судовому порядку надати їй дозвіл на виїзд дітей за адміністративні межі України без згоди батька.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності, з чим погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із вимогами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту звернення її до відповідача ОСОБА_3 та факту його ухилення від надання згоди на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей до Автономної Республіки Крим, в зв»язку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про недоведеність нею підстав позовних вимог та як наслідок - відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду, якщо вони призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно відповідно до норм діючого матеріального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: