УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Завгородньої І.М., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, Служба у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області про припинення права власності на Ѕ частину квартиру та стягнення компенсації її вартості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки у спільному майні.

У подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив припинити його права власності на Ѕ частину квартиру та стягнути з відповідачки компенсацію її вартості.

Посилався на те, що він з відповідачкою перебував у шлюбі з 26 листопада 1994 року по 12 листопада 2012 року, у період якого ними придбана квартира АДРЕСА_1. Враховуючи те, що поділ вказаної квартири в натурі не можливий, просив стягнути з відповідачки компенсацію, у розмірі вартості Ѕ частини квартири.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21 грудня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 1994 року по 12 листопада 2012 року.

21 грудня 2004 року сторонами була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу частки з об'єкту нерухомого майна в окремий об'єкт від 14 січня 2015 року, складеного Комунальним підприємством «Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації», Ѕ частина спірної квартири не може бути виділена в натурі (а. с. 83-84).

Згідно з висновком експерта № 98-99 судової будівельно-технічної експертизи від 06 квітня 2015 року здійснити виділ Ѕ частини спірної квартири в натурі не є можливим. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 500 774 грн (а. с. 122-127).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався тим, що відповідачка не має можливості сплатити позивачу вартість Ѕ частки спірної квартири, а тому задоволення позову призведе до порушення її прав.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15.

Як вбачається з довідки від 02 грудня 2014 року ОСОБА_5 працює на посаді завідувача міської психолого-медико-педагогічної консультації управління освіти Первомайської міської ради м. Первомайська Миколаївської області з 25 січня 2010 року (а. с. 63), має посадовий оклад 1 934 грн та сума фактично отриманої заробітної плати за березень-серпень 2015 року складає 23 643 грн 79 коп. (а. с. 265).

Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 вересня 2015 року ОСОБА_5 іншого нерухомого майна не має (а. с. 269).

Таким чином, суди попередніх інстанцій беручи до уваги майновий стан відповідачки та те, що вона іншого житла не має, а сплата позивачу компенсації буде для неї надмірний тягар, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М., Завгородня І.М., ІваненкоЮ.Г.