Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1063/15-ц
Провадження № 2/321/9/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.02.2016 смт. Михайлівка
Михайлівський районний суд Запорізької області,
у складі: головуючого судді Мовчана О.Г.
при секретареві Когут К.М.
за участі позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні зали суду смт Михайлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -
ОСОБА_1 звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.
Позивач зазначає, що поруч з ним, а саме: по вул. Шевченко, 150 в смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області знаходиться подвір'я відповідача по справі - ОСОБА_3, яка у власності земельної ділянки не має, однак самовільно захопила частину належної йому земельної ділянки.
Так, згідно даних державного акту на право приватної власності на землю, ширина та довжина земельної ділянки позивача складає відповідно 13 та 200 метрів.
Відповідно до листа Пришибської селищної ради від 12.07.2011 року за № 01- 14/104 при обмірі було встановлено, що межі земельної ділянки ОСОБА_1 згідно державного акту на право приватної власності на землю порушено і встановити межі між земельною ділянкою позивача та відповідача не можливо в зв'язку з відмовою останньої.
З доданої до листа схеми вбачається, що межі земельної ділянки позивача порушені, а саме: зі сторони вулиці Шевченко її ширина становить 12 м 70 см, а зі сторони городу - 12 м 20 см, а згідно державного акту ширина земельної ділянки по всій довжині становить 13 м.
В звязку з викладеним, на підставі положень ст.ст.152, 212 Земельного Кодексу України, так як повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду, позивач просить усунути йому перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, шляхом звільнення ОСОБА_3 самовільно зайнятої частини земельної ділянки та знесення капітальної огорожі.
На обґрунтування своїх доводів, позивачем надані суду:
-копія паспорту та ідентифікаційного номеру позивача (а.с.4);
-копія державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 000011 від 06.12.2002 року (а.с.5);
-копія довідки Пришибської селищної ради № 01-14/104 (а.с.6);
-копія схеми обміру земельної ділянки(а.с.7);
-копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8);
-копія технічного паспорту домоволодіння (а.с.9);
-копія листа селищного голови щодо вирішення спірного питання межі від 02.09.2015 року (а.с.28);
-лист селищного голови щодо неможливості вирішення питання про встановлення меж земельної ділянки від 24.11.2015 року (а.с.35);
-схема земельної ділянки, належної ОСОБА_1 (а.с.45);
-копія акту визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 25.04.2012 року (а.с.46).
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві та наполягали на їх задоволенні.
Відповідач, на адресу якої в установленому законом порядку неодноразово направлялися судові виклики, в судове засідання не зявилась. Причини неявки суду не сповіщені.
За наявності відомостей про отримання відповідачем судових викликів, неявки відповідача в судове засідання, відсутності повідомлень про причини неявки, згоди позивача на заочний розгляд справи, судом прийнято рішення про можливість ухвалення заочного рішення відповідно до положень ст.ст.224-226 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про потребу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного:
-відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі;
-відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях;
-відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими учасниками, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню;
-державним актом встановлені межі земельної ділянки, належної ОСОБА_1, яка згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки межує з земельною ділянкою «гр. ОСОБА_4»;
-згідно відповіді голови Пришибської селищної ради від 02 вересня 2015 року № 01-14/45, після обміру земельної ділянки в 2011 та 2015 роках, було виявлено, що межі земельної ділянки не відповідають державному акту на право приватної власності на землю серії ЗП 000011 № 2593 від 06.12.2002 року. Аналогічна відповідь надавалась позивачу на попередні звернення щодо встановлення межі, що підтверджується копією листа від 12 липня 2011 року за № 01-14/104;
-заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про порушення меж земельної ділянки, належної ОСОБА_1, суміжним землекористувачем ОСОБА_3 документи, що в повній мірі знайшло своє підтвердження в документах, наданих на обґрунтування позовних вимог;
-відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд;
-згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні;
-відповідно до ч.4ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення;
-відповідно до ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них;
-згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном;
-відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків;
-відповідно до ч.1 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, оскільки судом встановлено, що відповідач по справі, зайнявши частину земельної ділянки, належної позивачу, чинить перешкоди у користуванні ним земельною ділянкою, яка належить позивачу на праві приватної власності.
Питання стосовно судових витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.ст.319, 373, 391ЦК України, ст.ст.78, 152, 212 ЗК України, ст.ст.10, 11, 27, 30, 60, 61, 88, 209, 212-217, 224-226 ЦПК України, -
ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Михайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5