Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі: Рудь Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової Ірини Олексіївни до ОСОБА_2, ОСОБА_3 по стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 29/П/78/2008-840 від 19.02.2008 року в розмірі - 84 602,52 доларів США з яких: заборгованість по кредиту - 42 969,50 доларів США, заборгованість по відсотках - 41 633,02 доларів США, та 618 348,28 грн. з яких заборгованість по пені 518 208,72 грн. та штраф - 100 139, 56 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №29/П/78/2008-840, згідно з яким ОСОБА_2 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності було надано кредит у сумі 42 969,50 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13,4 % річних строком до 20.02.2015 року. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись щомісячними платежами по 800,00 доларів США до 18 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3.2 «Порука» вказаного договору відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов»язалися відповідати перед позивачем, як солідарні боржники.

Свої зобов'язання позивач виконав повністю, надав відповідачу кредит у зазначеному розмірі, відповідно до п.п. 1.1 Кредитного договору. Проте, відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору, свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів і сплати відсотків за його користування у строки та в порядку визначеному договором не виконано, внаслідок чого перед позивачем утворилась вказана заборгованість. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

У судовому засідання представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Додатково зазначив, що п. 7.3 укладеного між сторонами кредитного договору строк позовної давності визначений тривалістю у 10 років, а дія вказаного договору за п. 8.5 погоджена сторонами до повного виконання зобов»язань. Оскільки договором визначено правові наслідки за порушення зобов»язань у виді сплати як штрафу так і пені просив суд про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях та пояснив, що оскільки основним боржником жодного разу не було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором, тобто починаючи з березня місяця 2008 року, а Банк звернувся з даним позовом до суду лише у червні місяці 2015 року, то на його думку, порука є припиненою в силу застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав в частині солідарного стягнення з нього заборгованості за кредитним договором з підстав зазначених представником ОСОБА_4 та просив в цій частині у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Оскільки повторна неявка відповідача ОСОБА_2, повідомленого належним чином не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе вирішувати справу у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та відповідачем ОСОБА_2, як позичальник та відповідачем ОСОБА_3, в якості поручителя, був укладений договір «Автопакет» №29/П/78/2008-840, згідно умов якого позивачем надано ОСОБА_2 кредит в сумі 42969,50 долари США зі сплатою відсотків у розмірі 13,4 % річних із кінцевою датою оплати останнього платежу 20.02.2015 року на купівлю автомобіля .(11-17).

Пунктом 3.2 вказаного договору передбачено, що поручитель безвідривно та безспірно зобов»язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов»язань, шо витікають з даного договору.

Поручитель відповідає перед банком у тому ж об»ємі, що і позичальник.

За пунктом 3.1 договору «Автопакет» від 19 лютого 2008 року, в якості забезпечення виконання позичальником зобов»язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежіа, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник передає в заставу автотранспортний засіб, що набувається позичальником по договору купівлі-продажу автотранспортного засобу/ довідці - рахунку № К 18-2/02-08, укладеного між позичальником та ТОВ «Торговий дім «Автоімперіал».

За даними договору купівлі-продажу автомобіля № К18-2/02-08 від 18.02.2007 року укладеного між ТОВ «Торговий дім «Автоімперіал» та ОСОБА_2, останній купив транспортний засіб «Мітцубісі Натіва» загальною вартістю 241 110,00 грн.

Вказаний транспортний засіб зареєстрований на праві власності на ОСОБА_2, що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Факт перерахунку Банком та отримання ТОВ «Торговий дім «Автоімперіал» коштів за транспортний засіб «Мітцубісі Натіва», що належить відповідачу ОСОБА_2 у сумі 216 999,00 грн., що еквівалентно станом на 19.02.2008 року 42 969,50 доларів США (а.с. 18), підтверджується даними меморіального ордеру № 1 від 19.02.2008 року.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, ПАТ «КБ»Надра» виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у встановленому розмірі, Проте, ОСОБА_2 в супереч умов договору «Автопакет» здійснював свої зобов'язання неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № №29/П/78/2008-840, від 19.02. 2008 року, станом на 06.04.2015 року становить: по кредиту - 42 969,50 доларів США, по відсотках - 41 633,02 доларів США, штраф - 4 296,95 доларів США , пеня - 22 236,14 доларів США (а.с.9-10).

За змістом статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 8.5. договору «Автопакет» від 19.02.2008 року передбачено, що він діє з дати його підписання сторонами і до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Згідно із п.п. 2.2.1 договору, позичальник повертає кредит та сплачує Банку відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1, у порядку передбаченому п. 2.2.3 цього договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 800,00 доларів США щомісячно до 18 числа поточного місяця.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається із матеріалів справи відповідачем не було здійснено жодного платежу по поверненню коштів за договором «Автопакет» від 19.02.2008 року, тобто прострочено виконання зобов»язання, починаючи з 18.03.2008 року. З даним позовом до суду ПАТ КБ «Надра» звернувся 03.06.2015 року.

Таким чином, договір поруки припинив свою дію з 18.09.2008 року.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на ту обставину, що строк позовної давності за умовами договору продовжено до 10 років, а тому договір поруки не припинив свою дій, оскільки до даних правовідносин застосовується спеціальна позовна давність, що є скороченою порівняно із загальною позовною давністю. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_3

Відповідно до п. 5.1 договору «Автопакет» у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно із п. 5.2 договору «Автопакет», у випадку порушення Позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % (десять) відсотків від суми Кредиту визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок.

Відповідно до Правової позиції Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Оскільки ОСОБА_2 порушив зобов'язання встановлені договором «Автопакет» щодо своєчасності їх виконання, доказів оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи не має, порука судом припинена з 18.09.2008 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення не відповідає положенням ст. 61 Конституції України, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо часткового задоволення позовних вимог і з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню заборгованість по кредиту - 42 969,50 доларів США, заборгованість по відсотках - 41 633,02 доларів США, та штраф - 100 139, 56 грн.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, із відповідача ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір виходячи із розміру ставок судового збору передбаченого п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі - 33 500,88 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 259, 525, 526, 529, 530, 599, 610-612, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 58, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223-226,233,294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О. до ОСОБА_2, ОСОБА_3 по стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» 84 602 (вісімдесят чотири тисячі шістсот два) 52 долари США та 100 139 (сто тисяч сто тридцять дев»ять) 56 грн. штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 33 500 (тридцять три тисячі п»ятсот) 88 грн.

В іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :

Повний текст рішення виготовлений 04.05.2016 року.