Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у. №310/6960/15
Провадження № 22-ц/778/630/16
Головуючий у 1-й інстанції Ліхтанська Н.П.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості.

В позові зазначено, що відповідно до договору № DOXRRF94742019 від 30 березня 2012 року Банк надав відповідачу ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 2994,07грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Станом на 07.07.2015р. відповідач має заборгованість по кредиту в розмірі 7645,55грн., що складається з: 2545,33грн.- заборгованість кредитом, 2,29грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 440,49 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 3817,18грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500,0грн.- штраф (фіксована частина), 340,26грн. - штраф (процентна складова) і судові витрати .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість станом на 07.07.2015 року за кредитним договором від 30.03.2012 року в розмірі 2988,11грн., яка складається з наступного: 2545,33г; -заборгованість за кредитом, 2,29грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 440,49грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; та судовий збір в сумі 243,60 грн., а всього 3231,71грн.

В решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені та штрафу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити стягнувши пеню в розмірі 1791.120 грн. штрафи в розмірі 840.26 грн.

В частині часткового задоволення позовних вимог судом першої інстанції та стягнення з ОСОБА_4 аборгованості за кредитним договором у сумі 2988.11 грн. рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до банківської ліцензії №22 від 05 жовтня 2011 року виданої Публічному Акціонерному Товариству "ПРИВАТБАНК" Національним Банком України ПАТ "ПРИВАТБАНК" має право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність"

30.03.2012 року сторонами по справі укладено кредитний договір № DOXRRF94742019 за яким вказаний банк надав ОСОБА_4 кредитні кошти в розмірі 2994.08 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 0,12% на рік на строк з 30.03.2012 року по 29.11.2013 року включно.

Умовами договору передбачено, що погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати з 23 по 27 число кожного місяця шляхом надання Банку коштів (щомісячного платежу) у сумі 183.09 грн. згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п.6 договору).

Одночасно у п. п. 5.3, 8.4 договору сторони погодили, що за порушення позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. За порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більше ніж на зо днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми позову.

ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором кредиту не виконав, у зв'язку з чим сума заборгованості перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" за кредитним договором № №DOXRRF94742019 від 30.03.2012 року станом на 07.07.2015 року становить 7645,55грн., що складається з: 2545,33грн.- заборгованість кредитом, 2,29грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 440,49 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, -3817,18грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500,0грн.- штраф (фіксована частина), 340,26грн. - штраф (процентна складова) і судові витрати .

З матеріалів справи вбачається, що в оскарженій частині рішення суду першої інстанції не в повному обсязі відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин на підтвердження вимог і заперечень та застосування до спірних правовідносин належних норм матеріального права.

В частині вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів суд першої інстанції підставою відмови у задоволенні цих позовних вимог зазначив положення ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", за якою на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Встановивши, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , Бердянський міськрайонний суд Запорізької області, який розглянув справу відповідно до підсудності, визначеної розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції", дійшов висновку, що на вказані договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", а тому позовні вимоги в частині стягнення неустойки не підлягають задоволенню.

Проте ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд не звернули увагу на період нарахування пені, що визначений у розрахунку заборгованості наданому позивачем, відповідно до якого частина пені була нарахована до набрання чинності Законом України 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

А саме, останнє нарахування пені до 14.04.2014р. відображено у розрахунку заборгованості, яка станом на 11.04.2014 року становить 1791 грн. 20 коп.

Колегія суддів в даній частині виходить із такого.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно з п 12,укладеного сторонами договору та тарифів за порушення позичальником зобовязань, банк має право нарахувати пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, но не менше 1 гривни.

Виходячи з викладеного, на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 1791.20 грн., яка нарахована Банком до 14.04.2014року.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у стягненні штрафів, які нараховані 31.10.2012 року, тобто до 14.04.2014р., спростовані під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 2.4.5.5. Умов та правил при порушенні позичальником строків платежів по любому із грошових зобов"язань, передбачених договором, більше ніж чим за 90 днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості. Сума заборгованості за кредитом на час пред"явлення позову 29.07.2015 року відповідно до розрахунку заборгованості складає 6805.29 грн. і від неї 5% становить 340.26 грн., що свідчить про нарахування штрафу на час предявлення позову, а не на 31.10.2012 року , як вказав апелянт.

Таким чином, вищезазначені суми штрафу нараховано позивачем у період після 14.04.2014р. і не підлягає стягненню на підставі ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Крім того, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення .

У той самий час, згідно з пунктом 1.5.20 Умов і правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених договором більш ніж на 30 днів .

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог ст. ст. 212 215 ЦПК України. Наведені доводи апеляційної скарги рішення суду першої інстанції у вказаній частині не спростовують.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не у повному обсязі відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення в справі, яким рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення пені у сумі 1791.20 грн.

В частині задоволення позовних вимог про стягнення за кредитним договором 2988.11 грн. та 243.60 судового збору, що разом становить 3231.71 грн. рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку апеляційним судом не переглядалося.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313-319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором №DOXRRF94742019 від 30.03.2012 року пеню у сумі 1791.20 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: