АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1915/2925/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/468/16 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

за участю апелянта - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа - обслуговуючий кооператив «Житлобуд-Люкс» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа - обслуговуючий кооператив «Житлобуд-Люкс» про відшкодування шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилалися на те, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18 червня 2013 року, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Даним вироком встановлено, що протягом 2006-2012 років між ПП «Приватбуд-А» в особі директора підприємства ОСОБА_1, та фізичними особами укладено договора дольової участі у будівництві будинку по АДРЕСА_1. Отримавши від дольовиків по будівництву будинку протягом 2006-2012 років грошові кошти на підприємство ПП «Приватбуд-А» в загальній сумі 10335162.98 грн., ОСОБА_1, будучи директором ПП «Приватбуд-А», тобто службовою особою, в період з грудня 2006 року по грудень 2012 року належним чином не виконував покладені на нього статутом ПП «Приватбуд-А» обов'язки, а саме недобудував вказаний будинок, вартість якого згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 25 травня 2012 року становить 8756070 грн., що унеможливило виконання ПП «Приватбуд-А» взятих на себе зобов'язань щодо будівництва вказаного житлового багатоквартирного будинку, внаслідок чого дольовикам спричинено матеріальні збитки на суму 1579092.98 грн. Позивачі є правонаступниками прав і обов'язків померлої ОСОБА_5, яка була дольовиком ПП «Приватбуд-А», та у зазначеній вище кримінальній справі визнана потерпілою, якій кримінальним правопорушенням завдано збитків. Згідно вироку та матеріалів кримінальної справи (висновку будівельно-технічної експертизи) ОСОБА_1 спричинив матеріальні збитки усім дольовикам, з якими були укладенні договори дольової участі на будівництво, від яких він отримав кошти і які зазначені у цьому вироку, на 15.28 відсотків від сплачених ними сум коштів ПП «Приватбуд-А» на будівництво багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 (1579 092.98 грн.* 100%/10335162.98 грн.). Таким чином, ОСОБА_1 своїми протиправними (злочинними) діями спричинив ОСОБА_6, як дольовику, матеріальних збитків в розмірі 15.28 відсотків від сплачених нею коштів ПП «Приватбуд-А» на будівництво вищезазначеного будинку, а саме - 43717.91 грн. (28 6112 грн.*15.28%/100%), які позивачі просили стягнути з відповідача в їх користь.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - 43717 грн. 61 коп. заподіяної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 437 грн. 17 коп. судового збору.

ОСОБА_1 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Зазначає, що позивачами в позовній заяві не зазначено, яке саме їхнє право порушено і на підставі чого та кому вони вимушені сплатити кошти на добудову будинку. На момент пред'явлення даного позову будинок по АДРЕСА_1 закінчений будівництвом та зданий в експлуатацію. Крім цього, за позивачами зареєстровано право власності на квартири, які були ними проінвестовані, а тому вважає, що позивачі на добудову будинку будь-яких витрат в майбутньому нести не повинні. Також позивачами не подано суду доказів того, що ними були понесені будь-які витрати з приводу добудови будинку. Крім цього, позовні вимоги позивачів взагалі не пов'язані із обставинами, викладеними у вироку Тернопільського міськрайонного суду 18 червня 2013 року, оскільки вироком не встановлено, кому саме з дольовиків і в якому конкретно розмірі ОСОБА_1 спричинив збитки. Також вказує, що позивачами не обґрунтовано, в який саме спосіб ними обраховано суму спричинених збитків. Просить рішення скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апелянт апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18 червня 2013 року по кримінальній справі №1915/18310/2012, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Зазначеним вироком встановлено, що протягом грудня 2006 - грудня 2011 років між ПП «Приватбуд-А» в особі директора підприємства ОСОБА_1, та фізичними особами (громадянами) укладено договори дольової участі у будівництві будинку по АДРЕСА_1, зокрема: 04 вересня 2007 року - з ОСОБА_6 на будівництво квартири №26 за ціною 47870.60 доларів США.

На виконання укладених договорів, протягом 2006-2012 років від фізичних осіб підприємством отримано на розрахункові рахунки та в касу підприємства грошові кошти, зокрема, від ОСОБА_6 - грошові кошти в сумі 286112.00 грн.

Отримавши від громадян-дольовиків по будівництву будинку по АДРЕСА_1 протягом 2006-2012 років грошові кошти на підприємство ПП «Приватбуд-А» на загальну суму 10335162.98 грн., ОСОБА_1, будучи директором ПП «Приватбуд-А», тобто службовою особою, в період з грудня 2006 року по грудень 2012 року належним чином не виконував покладені на нього статутом ПП «Приватбуд-А» обов'язки щодо загальної організації роботи та безпосереднього керівництва підприємством, не здійснював належний та достатній контроль за діяльністю підприємства, не здійснював в повній мірі належний та достатній контроль за надходженням та використанням коштів, що поступали на розрахунковий рахунок підприємства, несумлінно поставився до своїх службових обов'язків та не вжив заходів до належного контролю за тим, щоб отримані на підприємство кошти на будівництво багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 були належним чином витрачені для будівництва будинку, не контролював процес витрачання коштів на підприємстві, внаслідок чого, отримавши від пайовиків 10335162.98 грн., організував будівництво, однак недобудував вказаний будинок, вартість якого згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 25 травня 2012 року становить 8756070 грн., що унеможливило виконання ПП «Приватбуд-А» взятих на себе зобов'язань щодо будівництва вказаного житлового багатоквартирного будинку, внаслідок чого дольовикам спричинено матеріальні збитки на суму 1579092.98 грн., що є тяжкими наслідками для охоронюваних законом прав та інтересів громадян.

ОСОБА_6 у зазначеній вище кримінальній справі визнана потерпілою, як дольовик ПП «Приватбуд-А», якій кримінальним правопорушенням завдано збитків.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Вироком роз'яснено, що потерпілі, в тому числі і ОСОБА_6, які не подали цивільних позовів до початку судового слідства, мають право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

09 жовтня 2014 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивачка ОСОБА_6 померла та справу провадженням зупинено до залучення у справі правонаступників.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті 09 жовтня 2014 року ОСОБА_6 та є правонаступниками прав та обов'язків останньої, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 15 липня 2015 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно складеного позивачами розрахунку завданої їм протиправними діями відповідача ОСОБА_1 матеріальної шкоди, позивачі виходять з визначеної висновком будівельно-технічної експертизи від 25 травня 2012 року суми спричинених дольовикам матеріальних збитків в розмірі 1579092.98 грн., помноженої на 100% та поділеної на суму коштів, отриманих відповідачем від пайовиків в розмірі 10335162.98 грн., що становить 15.28% (1579092.98 грн.*100%/10335162.98 грн. = 15.28 % ).

Наведене також підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28 січня 2015 року (справа №1915/16924/14-ц) за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_1, третя особа - обслуговуючий кооператив «Житлобуд-Люкс» про відшкодування шкоди, яке набрало законної сили, встановлено, що матеріальні збитки усім дольовикам, з якими були укладенні договори дольової участі на будівництво, від яких ОСОБА_1 отримав кошти і які зазначені у цьому вироку, становлять 15.28 відсотків від сплачених дольовиками сум. До вартості будівництва входять вартість будівельних матеріалів, вартість експлуатації машин і механізмів, задіяних у будівництві, виплати по заробітній платі особам, які задіяні у будівництві.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 своїми протиправними (злочинними) діями спричинив позивачам, як правонаступникам дольовика ОСОБА_6, матеріальні збитки в розмірі 15.28 відсотків від сплачених коштів ПП «Приватбуд-А» на будівництво вищезазначеного будинку, а саме - 43717.91 грн. (286112 грн.*15.28%/100%), право на відшкодування яких мають позивачі, як правонаступники ОСОБА_6

У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що позивачами в позовній заяві не зазначено, яке саме їхнє право порушено і не доведено спричинення їм збитків.

Наведені посилання апелянта спростовуються вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18 червня 2013 року, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Зазначеним вироком встановлено, внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 дольовикам спричинено матеріальні збитки на суму 1579092.98 грн. Позивачами належно обґрунтовано розрахунок завданих ОСОБА_6 збитків, на відшкодування яких вони мають право (15.28 % від сплаченої ОСОБА_6 суми 286112 грн., що становить 43717.91 грн.)

Інші посилання апелянта не спростовують встановлених судом обставин справи та колегією суддів також до уваги не беруться.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи, оскільки відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, а саме, що його діями позивачам збитків не спричинено.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів