Справа № 2/331/1764/2016
У Х В А Л А

7 листопада 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., перевіривши відповідність позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, про встановлення місця проживання дитини та стягнення аліментів, вимогам статей 119, 120 ЦПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

4.11.2016 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, про :

1.) встановлення місця проживання дитини ОСОБА_3, 20.12.2009 р. разом з матір»ю ОСОБА_1;

2.) стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дитини ОСОБА_2, 20.12.2009 р., у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України « Про міжнародне приватне право».

Стаття 119 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог до форми та змісту позовної заяви.

Перевіркою змісту позову встановлено наступне.

Перша позовна вимога ОСОБА_1 стосується місця проживання дитини ОСОБА_2

Правовідносини, які виникли з цього питання, регулюються нормами статті 161 СК України спір між матір»ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

Вказана норма права встановлює основні засади вирішення спорів, які виникають між матір»ю та батьком, які проживають окремо, щодо місця проживання малолітньої дитини.

Тобто, одним із найважливіших елементів виникнення спірних правовідносин є окреме проживання матері та батька малолітньої дитини.

Позивачкою, в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 119 ЦПК України , по тексту позову не викладені обставини, якими вона повинна обґрунтовувати вищевказану позовну вимогу, а саме : не вказані обставини окремого проживання сторін.

З позову вбачається, що позивачка та відповідач проживають за однією адресою : АДРЕСА_1 . З викладених по тексту позову обставин вбачається, що, позивачка, побоюючись того, що у майбутньому є велика вірогідність неналежного утримання дочки відповідачем, ухилення відповідача від своїх обов»язків, вважає за необхідне наразі звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

З приводу наведених обставин, суд вважає за необхідне роз»яснити позивачці наступне.

Згідно зі ст. 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477- ІУ суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці ( рішення від 9.10.1979 р. в справі Ейрі ( пункт 24), рішення від 13.05.1980 р. в справі Артіко проти Італії ( пункт 35), рішення від 30.05.2013 р. в справі ОСОБА_4 проти України ( пункт 23) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов»язків та в зв»язку з цим необхідність встановлення місця проживання дитини імовірні. Проте імовірність виникнення такої ситуації в майбутньому не може слугувати достатньою підставою для висновку про необхідність захисту, шляхом встановлення місця проживання дитини.

Отже, позивачці, на підставі вищевикладених норм права, слід проаналізувати спірну ситуацію щодо встановлення місця проживання дитини і в разі підтримання своєї вимоги, по тексту позову повно та чітко викласти всі обставини, якими вона повинна обґрунтовувати заявлену вимогу.

По другій позовній вимозі щодо стягнення аліментів слід зазначити наступне.

Виходячи із змісту ст. 183 СК України розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин , що мають істотне значення ( ст. 182 СК України). До таких обставин законодавцем віднесено : стан здоров»я та матеріальне становище дитини ; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина ; інші обставини, що мають істотне значення.

Всупереч вимогам п.5 ч.2 ст. 119 ЦПК України позивачем по тексту позову взагалі не викладено обставин, якими вона обґрунтовує свою вимогу щодо стягнення аліментів у визначеній нею частці.

Надалі, всупереч вимогам п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України в позові взагалі не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, на яку позивачка посилається в обґрунтування своєї позиції.

На підставі викладеного , суд позбавлений можливості прийняти до свого провадження даний позов у первісному вигляді, як такий, що складений в неналежному обсязі, необхідному для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи у визначений законом строк.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 -121 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, про становлення місця проживання дитини та стягнення аліментів, залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у строк , який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме : надати позов в новій редакції, з повним та послідовним викладенням обставин , якими позивач обґрунтовує свої вимоги ; із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування ; з дотриманням інших вимог, викладених по тексту ухвали та статей 119, 120 ЦУПК України.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

07.11.2016