Ухвала

Іменем України

11 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Умнової О.В.,

ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд» про стягнення безпідставно утримуваних коштів за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником - ОСОБА_3, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 02 червня 2008 року по 18 грудня 2014 року вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець. 13 жовтня 2013 року між нею, як фізичною особою-підприємцем, та товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд» (далі - ТОВ «Мегаполісжитлобуд») було укладено попередній договір про укладення договору оренди частини торгового центру. На виконання умов вказаного попереднього договору вона сплатила відповідачу грошові кошти у розмірі 561 098 грн.

Посилаючись на те, що строк дії попереднього договору припинився, жодна із сторін не направила іншій стороні пропозицію про укладення основного договору, а 18 грудня 2014 року вона припинила підприємницьку діяльність, позивачка на підставі ст. 1212 ЦК України просила стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 561 098 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що норма ст. 1212 ЦК України щодо набуття майна без достатніх правових підстав та його повернення, якою позивачка обґрунтовувала свої вимоги, не може застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки кошти були передані на виконання договірних відносин. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року № 6-122цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Умнова

І.М.Фаловська