Справа № 361/5530/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Провадження № 22-ц/780/3028/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 46 02.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та усунення перешкод у користуванні, володінні і розпорядженні земельною ділянкою , -

встановила:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

Він власником земельної ділянки площею 0,1864 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

В'їзд на його земельну ділянку відбувається з АДРЕСА_1 однак з вулиці дачної він не може користуватись проходом, який належить до земель загального користування, однак позивач ним користуватись не може через його приватизацію відповідачем та встановлення огорожі.

Так, Княжицька сільська рада Броварського району Київської області рішенням від 18 червня 2012 року надала відповідачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0200 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва в с. Княжичі СТ «Княжичі» в адміністративних межах Княжицької сільської ради Броварського району Київської області.

Позивач вважає, що дане рішення було винесено з порушенням земельного законодавства, адже у власність відповідача надано частину земель загального користування, а саме: АДРЕСА_1

Остаточно позивач просив суд визнати недійсним рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області №219 (13-VI) від 18 червня 2012 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0200 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва в с. Княжичі СТ «Княжичі» в адміністративних межах Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, визнати недійсним державний акт, що посвідчує право власності відповідача на вказану земельну ділянку площею 0,0200 га, визнати недійсним свідоцтво про право власності за №15823454 від 05 січня 2014 року на земельну ділянку площею 0,0217 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва в с. Княжичі СТ «Княжичі» в адміністративних межах Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_3, скасувати рішення від 05 січня 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 9735570) в Реєстраційній службі згідно вищевказаного свідоцтва про право власності, зобов'язати відповідача не чинити перешкод позивачу в користуванні своєю земельною ділянкою, знести огорожу, яка заважає користуватися земельною ділянкою.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляції зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на докази, які свідчать, що спірна земельна ділянка, приватизована ОСОБА_3, належить до земель загального користування, і тому не підлягала приватизації.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, що переглядається, вказаним вимогам закону відповідає.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1864 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0559 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва в с. Княжичі СТ «Княжичі» в адміністративних межах Княжицької сільської ради Броварського району Київської області.

Рішенням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області №219 (13-VI) від 18 червня 2012 року надано відповідачу ОСОБА_3 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0200 га, в адміністративних межах Княжицької сільської ради Броварського району Київської області (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право власності за №15823454 від 05 січня 2014 року ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0217 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва в с. Княжичі СТ «Княжичі» в адміністративних межах Княжицької сільської ради Броварського району Київської області.

Ці обставини підтверджені письмовими матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту незаконності приватизації відповідачем ОСОБА_3 земель загального користування - проїзду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. а ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, міс ця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Згідно зі ст. 39 ЗК України в редакції, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Колегія суддів згідна з тим, що відсутні належні докази того, що земельна ділянка площею 0,0217 га, яку приватизувала ОСОБА_3 на підставі рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області №219 (13-VI) від 18 червня 2012 року, відноситься до земель загального користування населеного пункту, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про організації проїзду (проходу) на спірній земельній ділянці, та доказів того, що остання відноситься до земель загального користування, що не підлягають приватизації.

Навпаки, із викопіювання з Генерального плану АДРЕСА_1 наданого його розробником ДП «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД», можна встановити, що доступ (прохід, проїзд) до земельних ділянок передбачався виключно через межу вулиць, без організації додаткових провулків та місць проходу. Планування та виділення земельних ділянок здійснювалося таким чином, щоб кожна із земельних ділянок мала спільну межу із певною вулицею. Утворення (виділення) додаткових провулків, проїздів або проходів є недоцільним, оскільки призведе до нераціонального використання земельних ресурсів і не дасть суттєвого економічного ефекту.

Відповідно до листа №695 від 07 грудня 2015 року від ДП «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_3 і НОМЕР_1, що на праві власності належать відповідачу ОСОБА_3, розташовані в межах кварталу садового товариства «Княжичі» і мають спільну межу. Під'їзд до ділянок передбачено з існуючої житлової вулиці Жовтнева, за існуючим станом проїзд через земельні ділянки відповідача ОСОБА_3 до ділянки позивача ОСОБА_2 на матеріалах топографічного знімання відсутній і Генеральним планом не передбачався. Забудова в кварталі склалася таким чином, що додаткових під'їздів до ділянок з тилової сторони не передбачалось, що відповідає чинним містобудівним нормам. За існуючим станом під'їзд до земельної ділянки позивача ОСОБА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, здійснюється з АДРЕСА_1 на яку безпосередньо і має вихід ділянка (а.с.83-84).

Отже, згідно з рішеннями Генерального плану с. Княжичі Броварського району Київської області, під'їзд до ділянки ОСОБА_3 здійснюється з АДРЕСА_1 а під'їзд до ділянки ОСОБА_2 здійснюється з АДРЕСА_1 дотриманням містобудівних, санітарних норм та правил пожежної безпеки.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність проїзду на спірній земельній ділянці підтверджується викопіюванням із Генерального плану АДРЕСА_1 що підписаний сільським головою Петренко В.І. ( а.с.95), колегія суддів не бере до уваги, оскільки з нього не зрозуміло,чи був він актуальним станом на час приватизації спірної земельної ділянки, він не мітить будь-яких умовних позначок про наявність проходу чи проїзду на спірній земельній ділянці та суперечить даним з Генерального плану АДРЕСА_1 наданим його розробником ДП «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД»( а.с.83-84).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що доказом наявності проїзду на спірній земельні ділянці є вказівка про це у державному акті позивача ( а.с.8, зворот), колегія суддів не бере до уваги, оскільки державний акт не є документом, що встановлюють належність земельної ділянки до проїзду та до земель загального користування в розумінні ч . 1 ст. 20 ЗК України.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що відповідачами порушені його права на проїзд землями загального користування АДРЕСА_1 оскільки згідно з Генеральним планом с. Княжичі проїзд до земельної ділянки позивача передбачається з АДРЕСА_1 не передбачається АДРЕСА_1 спірна земельна ділянка не є землею загального користування.

Оскільки позивач не довів тих обставин, на які посилався як на підставу позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позову. Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає обставинам справи, доказам дана належна правова оцінка , рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді