РІШЕННЯ

Іменем України

09.02.2016 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Масендич В.В.

при секретарі - Левицькому М.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала в шлюбних відносинах з 1996 р. по 2001р. Шлюб між ними розірвано рішенням Франківського районного суду 26.06.2001 року. Від даного шлюбу у сторін у 1997 році народилася дочка ОСОБА_4. На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись в Училищі культури і мистецтв. Донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Місце роботи відповідача позивачу невідоме. Аліменти до досягнення донькою 18-річного віку відповідач сплачував у розмірі 1/4 із військової пенсії, яку отримує досі, у зв'язку з чим має змогу утримувати спільну дитину до закінчення нею навчання. Просить позов задоволити та стягувати з відповідача, на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, яка продовжує навчання в Училищі культури і мистецтв у розмірі 25 % від його військової пенсії щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання.

У судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні подав письмові заперечення, в яких посилається на те, що з зазначеним позовом не погоджується, вважає його необґрунтованим і передчасним, а обставини, на які посилається позивач, недоведеними. На його думку, позов не підлягає до задоволення, з огляду на те, що позивачем може бути особа, право, свободи або інтереси якої порушено, не визнано або оспорюються. Відповідно, відповідачем може бути особа, яка порушила, не визнала, або оспорює права, свободи або інтереси позивача. Представник відповідача звертаю увагу суду, на те, що, як із позову, так і з документів, долучених до нього, не вбачається, яке саме право позивача порушено відповідачем, станом на день подання позову. Так, 23.12.2015 року, позивачем було подано позов про утримання аліментів. Як вбачається із доданих до позову документів, а саме із свідоцтва про народження ОСОБА_4 , серія 1- СГ № 376583, що видано повторно 27.06.2013 року, вбачається, що ОСОБА_4 народилась 31.12.1997 року. Отже, станом на день подання позову ОСОБА_6 було 17 років 11 місяців і 22 дні, а отже, вона не була повнолітньою.

Отже, враховуючи те, що на момент подання позову, ОСОБА_6 не була повнолітньою, а саме за цієї умови виникає у відповідача обов'язок, щодо її утримання у зв'язку із продовженням навчання, то, станом на 23.12.2015 року, права позивача не було порушено і, як наслідок, такий позов є безпідставним, передчасним та таким, що не підлягає задоволенню. Крім цього позивачем не доведено потреби у матеріальній допомозі.

Як вбачається із довідки від 25.11.2015 року № 303 ОСОБА_4, навчається у Львівському державному училищі культури і мистецтв на III курсі, державної, денної форми навчання. Так, відповідно до ч.2 статті 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, можуть отримувати інші стипендії, призначені фізичними (юридичними) особами (ч. З статті 62 вказаного вище Закону). До цього ж, відповідно до п.З та п.17 ч.І статті 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, мають право на трудову діяльність у позанавчальний час та на академічну мобільність (вільний графік відвідування занять), у тому числі міжнародну.

Зазначені вище положення Закону України «Про вищу освіту», свідчать про те, що, всупереч твердженням позивача, ОСОБА_4, отримує стипендію та має можливість працювати у вільний від навчання час. Отже, враховуючи зазначене позивачем не надано доказів, які б свідчили про потребу ОСОБА_4 в матеріальній допомозі, а отже, обставини, на які посилається позивач, не доведені.

Крім цього, у своїй позовній заяві, позивач просить суд стягувати щомісячно з відповідача 25% від його військової пенсії, яка, згідно довідки № 571 від 08.09.2016 року, виданої Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області становить 1 671.73 грн. за грудень 2015 року. Станом на день розгляду справи, відповідач проживає зі своєю матір'ю - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка, у зв'язку із похилим віком та станом здоров'я, потребує особливого догляду та лікування. Так, із епікризу-виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 7802 від 18.08.2014 року, виданого спеціалізованим кардіологічним відділенням для хворих на інфаркт міокарда 8-ої клінічної лікарні м. Львова, вбачається, що ОСОБА_7 з 27.07.2014 року по 18.08.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні в спеціалізованому кардіологічному відділенні для хворих на інфаркт міокарда 8-ої клінічної лікарні м. Львова, із заключним діагнозом - інфаркт міокарда.

З епікризу-виписки з історії хвороби № 752 від 16.09.2014 року, виданого відділенням реалібітації хворих інфарктом міокарду 7-ої міської лікарні м. Львова вбачається, що ОСОБА_7, з 19.08.2014 року по 16.09.2014 року, перебувала на реалібітації в відділенні реалібітації хворих інфарктом міокарду 7-ої міської лікарні м. Львова, з анамнезом гіпертонічна хвороба протягом 8 років, інфаркт міокарда.

З епікризу-виписки з історії хвороби № 906 від 15.10.2014 року, виданого відділенням реалібітації хворих інфарктом міокарду 7-ої міської лікарні м. Львова вбачається, що ОСОБА_7, з 29.09.2015 року по 15.10.2015 року, перебувала на реалібітації в відділенні реалібітації хворих інфарктом міокарду 7-ої міської лікарні м. Львова, з анамнезом гіпертонічна хвороба протягом 10 років, інфаркт міокарда.

З виписки № 156 від 22 січня 2016 року, виданого спеціалізованим кардіологічним відділенням для хворих на інфаркт міокарда 8-ої клінічної лікарні м. Львова, вбачається, що ОСОБА_7 з 09.01.2015 року по 22.01.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні в спеціалізованому кардіологічному відділенні для хворих на інфаркт міокарда 8-ої клінічної лікарні м. Львова, із заключним діагнозом - нестабільна стенокардія, постінфарктний стан.

До цього ж, згідно довідки серія ЛВА-1 020313 від 18.04.1997 року, ОСОБА_7, встановлено першу групу інвалідності і потребує постійного стороннього догляду.

Представник відповідача зазначає, що вказані вище обставини, свідчать про те, що ОСОБА_7 систематично перебуває на лікуванні, її стан відносно задовільний, а отже потребує лікування, систематичного прийому медичних препаратів, що, в свою чергу, значно відображається на фінансовому стані відповідача. У звязку із викладеним, просить в позові відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 26.06.2001 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 21.12.1996 року, розірвано (11-12 а.с.).

Від шлюбу у сторін народилась донька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-СГ №376583 видане повторно 27.06.2013 року (10 а.с.).

Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сімї і прописки №2059 від 02.12.2015 року, ОСОБА_4 зареєстрована та проживає разом із мамою ОСОБА_1 за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 167/134 (7 а.с.).

Згідно розпорядження Відділу Державної виконавчої служби Личаківського районного управління юстиції у м.Львові, №В-4/372,373 від 18.03.2002р., з ОСОБА_3 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дочкою повноліття (4 а.с.).

Відповідно до довідки №303 від 25.11.2015р., ОСОБА_4 навчається у Львівському державному училищі культури та мистецтв (ВНЗ І рівня акредитації) на ІІІ курсі спеціальності «Хореографія», державної, денної форми навчання.

Згідно довідки про заробітну плату №92 від 21.12.2015 року виданої Львівською державною хореографічною школою, ОСОБА_1 працює у Львівській державній хореографічній школі на посаді концертмейстера за основним місцем праці і її дохід за період з січня 2015 р. по листопад 2015 р. становив 41 790,29 грн. (13 а.с.).

Згідно довідки №571 від 08.02.2016р. виданої ГУ ПФУ у Львівській області, ОСОБА_3 отримує пенсію за вислугу років, сума пенсії за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. складає 17 807,97 грн. (30 а.с.)

Крім цього в судовому засіданні встановлено, що відповідач станом на день розгляду справи, проживає із своєю матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка, у звязку із похилим віком та станом здоровя потребує особливого догляду та лікування, що зокрема підтверджується з епікризу-виписки з історії хвороби № 752 від 16.09.2014 року, виданого відділенням реалібітації хворих інфарктом міокарду 7-ої міської лікарні м. Львова (32 а.с.), з епікризу-виписки з історії хвороби № 906 від 15.10.2014 року, виданого відділенням реалібітації хворих інфарктом міокарду 7-ої міської лікарні м. Львова (33а.с.), з виписки № 156 від 22 січня 2016 року, виданого спеціалізованим кардіологічним відділенням для хворих на інфаркт міокарда 8-ої клінічної лікарні м. Львова (31 а.с.). Окрім цього, згідно посвідчення №145583, ОСОБА_7 призначено І групу інвалідності (35 а.с.)

Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ст. 7 ч. 8 СК України); а також зобовязує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 цього ж кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ст.7 ч.9 СК України).

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_4, серія 1- СГ № 376583, що видано повторно 27.06.2013 року, ОСОБА_4 народилась 31.12.1997 року. Отже, станом на день подання позову до суду ОСОБА_6 було 17 років 11 місяців і 22 дні, а отже, вона не була повнолітньою.

Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином, враховуючи те, що на момент подання позову, ОСОБА_6 не була повнолітньою, а саме за цієї умови виникає у відповідача обов'язок, щодо її утримання у зв'язку із продовженням навчання, то, станом на 23.12.2015 року, права позивача не було порушено.

Зазначене зокрема передбачено п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в позові слід відмовити, оскільки на день подання позову до суду донька позивача ОСОБА_4 не була повнолітньою, а отже позивачем позов подано передчасно, не доведено обставин на які посилається позивач, зокрема не доведено потреби у матеріальній допомозі, таким чином відсутня обовязкова сукупність юридичних фактів, за наявності яких позов може підлягати до задоволення.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 213-215, 367 ЦПК України, ст.ст.199 Сімейного Кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в училищі культури і мистецтв у розмірі 25% від його військової пенсії щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Масендич В.В.