Справа № 149/366/16-ц Провадження № 22-ц/772/3385/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого-судді Нікушина В.П.,

суддів Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

за участю ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2016 року, ухвалене у даній справі,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось в суд з вказаним позовом до ОСОБА_3

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.12.2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній був наданий кредит на суму 6500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

За умовами договору ОСОБА_3 зобовязана була сплачувати відсотки з розрахунку 360 днів у році, що сумарно становило 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а також здійснювати погашення кредиту, сплачувати комісійні.

Банк свої зобовязання за договором виконав.

Проте ОСОБА_3 від виконання своїх зобовязань ухиляється, у звязку з чим станом на 31.12.2015 року заборгувала ПАТ КБ «Приватбанк» 26926,58 грн. із яких:

6527,79 грн. - заборгованість за кредитом;

14136,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

4504,32 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

500 грн. - штраф (фіксована складова);

1258,41 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності, яке оскаржено представником ПАТ КБ «Приватбанк» в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ставиться питання про його скасування лише в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені, нарахованої на прострочені проценти, в межах позовної давності та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову.

На підтвердження вимог апеляційної скарги наведені обставини про незаконність рішення в оскаржуваній частині, що ухвалене з порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. На переконання скаржника суд помилково застосував позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами у даній справі, зокрема зі стягнення плати за користування чужими коштами та пені, нарахованої на проценти.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах вимог апеляційної скарги, прийшла до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального та процесуального права та на узагальнених твердженнях про недоведеність обставин по справі та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Судом встановлено, що за кредитним договором від 11.12.2006 року, укладеним між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_3 у виді встановленого кредитного ліміту, остання отримала кредит на суму 6500 грн., що був внесений на платіжну картку. Наявність боргових зобовязань ОСОБА_3 за цим кредитним договором перед банком доведена.

Відповідно до частини 1-ї статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строки та порядку, що встановлені договором. З положеннями цієї норми кореспондуються вимоги пунктів 6.5. та 6.6. Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною Кредитного договору, укладеного між сторонами.

ОСОБА_3 зобовязання за договором виконувала не добросовісно, у результаті чого станом на 31.12.2015 року заборгувала ПАТ КБ «Приватбанк» 6527,79 грн. - кредитних коштів; 14136,06 грн. - проценти за користування кредитом.

За порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором пунктом 8.6. Умов і правил надання банківських послуг більш ніж на 120 днів встановлена відповідальність у вигляді штрафу в сталій сумі - 500 грн. та в розмірі 5% від суми позову.

За порушення умов договору позивачем були заявлені вимоги як про стягнення основного боргу, так і про стягнення штрафних санкцій з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», 500 грн. - фіксованої частини штрафу та 1258,41 грн. - процентної складової.

Суд першої інстанції, прийшов до висновку, що мало місце порушення цивільних прав позивача, та після перегляду заочного рішення, яким було задоволено позовні вимоги, відмовив у позові за спливу строку позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача в ході розгляду справи, після скасування заочного рішення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з огляду на наступні обставини.

З заяви, яка є складовою частиною кредитного договору, укладеного між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «Приватбанк» 11.12.2006 року Банком відповідачці була видана кредитна картка «Універсальна» за відсутності даних про строк її дії (а. с. 11).

Строк дії Договору про надання банківських послуг відповідно до п. 9.12. Умов і правил надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту підписання.

Відповідно до п. 5.4. цих же Умов погашення процентів по Кредиту повинно здійснюватися щомісячно за попередній місяць. При цьому мінімальний обовязковий платіж по кредиту не встановлено, лише визначено, що погашення кредиту в повному обємі повинно бути здійснено не пізніше останнього дня, вказаного на платіжній карті.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Взяті на себе зобовязання відповідачка востаннє виконувала 23.03.2010 року, провівши оплату в сумі 450,01 грн. Остання фінансова операція Банком щодо зміни кредитного ліміту була проведена 06.10.2009 року (а. с. 5-10).

В ході апеляційного розгляду справи представником позивача надана довідка згідно якої строк дії картки відкритої на імя ОСОБА_3 встановлений до 31.12.2009 року.

Наведені обставини вказують на те, що після внесення відповідачкою останнього платежу Банком умови кредитного договору від 11.12.2006 року не виконувались, кошти та продовжена кредитна картка, чи картка з новим строком дії не надавалась, що є підтвердженням відсутності пролонгації укладеного між сторонами договору.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч. 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності за правилами статті 253 ЦК України починається з наступного дня після відповідної календарної дати, або з настання події, з якою повязано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позов, про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитом, подано по закінченню строку позовної давності (31.12.2012 р.), навіть враховуючи той факт, що вперше позовні вимоги банком були предявлені 29.07.2015 року.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року під час розгляду справи №6-103 цс 14.

Вимоги апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк», щодо стягнення заборгованості за відсотками, що нараховані упродовж останніх трьох років, а також пені, нарахованої на прострочені відсотки в межах останнього року, який передував зверненню Банку з позовом, задоволенню не підлягають. Оскільки за змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк»одним із доводів обґрунтування апеляційної скарги навів правові позиції Верховного Суду України від 19.03.2014 року по справі №6-14цс14; 02.12.2015 р. справа №6-249цс15; від 12.11.2014 р. справа №6-167цс14; від 29.10.2014 р. по справі №6-169цс14.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права викладені в постанові, прийняті за результатами розгляду справи, мають враховуватися іншим судом при застосуванні таких норм права.

Вказані постанови були враховані колегією суддів при перегляді оскаржуваного рішення, проте, скаржником не враховано, що обставини щодо строків предявлення позову, строку дії договору та виконання зобовязань за цим договором не є аналогічними обставинам, що були підставою для перегляду Верховним Судом України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, за відсутності підстав для скасування оскаржуваного рішення, останнє підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2016 року, ухвалене у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: