Справа № 226/62/16-ц
Провадження № 2/226/146/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Клепка Л.І.,

секретаря Морочко О.Р,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою ОСОБА_2 він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1992 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Через постійні суперечки та відсутність взаєморозуміння між собою вони з відповідачкою припинили сімейні стосунки і тривалий час разом не проживають, він має іншу сім'ю. Вказуючи на відсутність спільних інтересів та неможливість відновлення сімейних стосунків, позивач просить суд їх шлюб розірвати.

В попередньому судовому засіданні, проведеному за згодою сторін з розглядом справи по суті, позивач підтримав свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і наполягав на розірванні шлюбу, доводячи суду неможливість відновлення шлюбно-сімейних стосунків та неможливість збереження сім'ї.

Відповідачка позов визнала, підтвердила суду факт припинення шлюбно-сімейних стосунків і зазначала на неможливості їх відновлення та збереження.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1992 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 219 (арк.спр.3). Однак, як зазначили в судовому засіданні сторони, однією сім'єю вони фактично не проживають протягом 5 років, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу.

Як встановлено судом, жодна із чторін відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. І позивач, і відповідачка вважають, що їх сім'я розпалася остаточно, що подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому.

Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім'єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу, що є підставою для його розірвання.

Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру між сторонами відсутній.

Керуючись ст.ст.104 п.2, 105 п.3, 110 п.1, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,60,130,209,212,213,214,215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (до шлюбу ОСОБА_2), зареєстрований 18 липня 1992 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 219, розірвати, залишивши відповідачці прізвище «ОСОБА_2».

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд.

Суддя Л.І.Клепка