Справа № 158/3/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Пономарьова О.М.
Провадження № 22-ц/773/330/16 Категорія: 81 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

секретар Вергун Т.С.,

з участю: заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії (рішення) головного державного виконавця Ківерцівського районного управління юстиції про накладення штрафу за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Ківерцівського РУЮ ОСОБА_3, повязані із винесенням 12.05.2015 року постанов про накладення штрафу в сумі 170 грн. та 340 грн. та постанов про відкриття виконавчих проваджень по примусовому виконанню вказаних вище постанов ( ВП № 45604617, ВП № 45604909).

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Ківерцівського РУЮ ОСОБА_3 повязані із винесенням 12.05.2015 року постанов про накладення стягнення та їх скасування.

На вищеназвану ухвалу заявник подав апеляційну скаргу, в якій із-за порушення норм матеріального та процесуального права, неповного зясування обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи просить ухвалу скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з таких підстав.

Як установлено матеріалами справи, 12 травня 2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Ківерцівського РУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про накладення штрафу при примусовому виконанні виконавчого листа № 158/314-ц, виданого 19 листопада 2014 року Ківерцівським районним судом Волинської області про зобовязання ОСОБА_1 знести частину господарських споруд (гаража для сільгосптехніки), що розташована в межах частини самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0165 га. по вул.. Центральній, 50, с. Жорнище, Ківерцівського району, Волинської області та про зобовязання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою, що розташована в с. Жорнище, вул.. Центральна, 50, Ківерцівського району, Волинської області шляхом звільнення частини земельної ділянки площею 0,0165 га., а саме 5,07 м від поворотної точки А по межі БА, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 748595 від 21.11.2012 року. З даних постанов убачається, що з виїздом за місцем знаходження даної земельної ділянки, що ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконав рішення суду у встановлений державним виконавцем строк без поважних нате причин, про що складені акти, у звязку з цим на підставі Закону України «Про виконавче провадження», було постановлено накласти на боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 170,00 грн. та 340,00 грн..

Відповідно до ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Пленум Вищого Адміністративного Суду України в п 6 Постанови № 3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» розяснив, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до певних видів відповідальності за невиконання рішення у добровільному порядку та порушення обов'язків, що покладаються на осіб, які беруть участь у виконавчому процесі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно виконується примусово в установленому Законом порядку.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції вони видані, також і в окремому виконавчому провадженні.

Отже, відповідно до зазначеної постанови Пленуму розгляд спорів про оскарження постанов державного виконавця щодо стягнення штрафу належить до юрисдикції адміністративних судів.

Оскільки предметом спору по даній справі є постанова державного виконавця з приводу стягнення з боржника штрафу за невиконання в добровільному порядку рішення суду, то розгляд зазначеного питання підвідомчий адміністративним судам.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи і не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: