У х в а л а

іменем україни

30 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 7 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 5 000 грн моральної шкоди, на користь ОСОБА_2 3 989 грн майнової шкоди та 5 000 грн моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки під час дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Свої позовні вимоги мотивували тим, що 6 жовтня 2014 року о 19 год. 00 хв. у м. Стрий Львівської області по вул. Дрогобицькій, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ-2109», здійснив наїзд на гужовий транспорт (підводу з конем), в результаті якого вони постраждали, оскільки в момент зіткнення знаходились на підводі.

Від удару вони впали на дорогу і отримали тілесні ушкодження, а відповідач не зупиняючись покинув місце пригоди.

Унаслідок аварії ОСОБА_2 отримала закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудного відділу хребта, численні синці та гематоми (тілесні ушкодження, які відносяться до легких з короткочасним розладом здоров'я).

ОСОБА_1 отримав численні синці та гематоми, які згідно з висновком експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень. За наслідками розгляду матеріалів досудового розслідування було відмовлено у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3, однак складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

У подальшому ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами строком на один рік.

Після ДТП вони, позивачі, перебували на лікуванні у медичних закладах. Діями відповідача їм також завдано моральну шкоду, яку вони оцінюють в сумі по 5 000 грн кожному, а ОСОБА_2, крім цього, завдано майнову шкоду в розмірі 3 989,90 грн (вказані кошти витрачено на лікування).

Просили задовольнити позов.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 7 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1500 гривень на відшкодування моральної шкоди, а також сплачені ним 243,60 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 3989,90 грн завданої майнової шкоди та 1500 гривень на відшкодування моральної шкоди, а також сплачені нею 243,60 гривень судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 7 жовтня 2015 року в частині відшкодування матеріальної шкоди скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій відповідно до ст. 212 ЦПК України повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача на користь позивачів завдану матеріальну та моральну шкоду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

У судовому засіданні встановлено, що 6 жовтня 2014 року на вул. Дрогобицькій в м. Стрий сталась ДТП за участю сторін.

Винним у пригоді постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2015 року визнано ОСОБА_3

У результаті ДТП позивачі отримали тілесні ушкодження, які віднесено до легких тілесних ушкоджень, однак позивачам знадобилось лікування.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В абзаці 1 п. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 1992 року № 6

«Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», з наступними змінами, роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За змістом ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з вимогами ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Винними діями відповідача позивачам завдано також моральної шкоди, яку й було правомірно стягнуто з нього судом.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Під час вирішення спору судами правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 7 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко