РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19362/15-ц

пр. № 2-о/759/139/16

16 лютого 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., заявників, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявники 18.12.2015 року звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу.

Заява обґрунтована тим, що між заявниками, 26.07.2008 року було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 653.

Від зазначеного шлюбу у заявників є донька, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявники в обґрунтування вимог про розірвання шлюбу посилаються на те, що спільне життя не склалося і було фактично припинено у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя.

Шлюбні стосунки між подружжям припинили своє існування, жодних сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет та вважають, що подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їхнім інтересам.

У судовому засіданні 16.02.2016 року заявники спільну заяву підтримали у повному обсязі з підстав викладених у ній.

Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 56 СК України не допускається примушування до збереження шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 3 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Нормами ч. 3 ст. 234 ЦПК України встановлено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до ч. 4 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що між заявниками 26.07.2008 року було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 653 (а.с. 4).

Від зазначеного шлюбу у заявників є донька, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Судом встановлено, що заявники мають різні погляди на взаємовідносини в сім'ї. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, мають окремий бюджет, сім'я фактично розпалася, а шлюб існує формально.

Як вбачається із матеріалів справи, між заявниками 12.12.2015 року укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини (а.с. 13).

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких заявники наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час заявники проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, а тому їх спільна заява про розірвання шлюбу, яка подана в порядку окремого провадження підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 179, 209, 212-215, 218, 223, 234, 235, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подану в порядку окремого провадження за заявою подружжя - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26.07.2008 року у відділі РАЦС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 653 - розірвати.

Прізвище заявника ОСОБА_2 після розірвання шлюбу - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник