Справа № 147/1583/15-ц
Провадження №2/147/64/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Костюк Г.М.,

при секретарі: Кучер І.В.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем в незареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них, 08.11.2006 року народився син ОСОБА_3. На даний час відповідач із сімєю не проживає, син проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття та судові витати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила суд за обставин, викладених у позові їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона не працює, має обмежені можливості утримувати дитину. Їй одній важко утримувати дитину, враховуючи значні витрати на утримання сина, у звязку із підвищенням цін на товари та послуги. Крім того, має на утриманні ще одну малолітню дитину. Відповідач участі в забезпеченні сина не приймав взагалі, життям сина не цікавиться.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Додатково суду пояснив, що роботи немає, офіційно не працевлаштований, живе за рахунок пенсії матері. Має незадовільний стан здоровя, тому не спроможний сплачувати аліменти. Життям сина не цікавиться, оскільки у них із позивачем була усна домовленість про те, що він до дитини, її забезпечення ніякого відношення мати не буде. Йому байдуже, щодо матеріального забезпечення дитини, оскільки він хворий і піклується про своє здоровя.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом встановлено, що у сторін, які не перебували у зареєстрованому шлюбі, під час спільного проживання, 08.11.2006 року народився син ОСОБА_4, батьком якого є відповідач ОСОБА_2 (а.с.4).

Згідно довідки, виданої виконкомом Тростянецької селищної ради Вінницької області №2837 від 15.12.2015 року про склад сімї, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).

Відповідно до довідки Бондурівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області №10 від 14.01.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно записів у трудовій книжці серії БТ-І №6605758 від 22.01.1998 року, з 08.07.2007 року офіційно не працевлаштований (а.с.21).

Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязку утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 51, 52 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом.

При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною.

Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1 000,00 грн. щомісяця і до досягнення сином повноліття.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений з 01 січня 2016 року 1 455,00 грн., з 01 травня 1 531,00 грн., з 1 грудня 1 637,00 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

В судовому засідання встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за другою дитиною. Відповідач офіційно не працевлаштований, на обліку в регіональному центрі зайнятості не перебуває, та не намагався це зробити.

Крім того, відповідач інших утриманців немає, інших дітей батьком яких він є немає, стягнень по виконавчих листах також.

Згідно наявних в матеріалах справи медичних документів відповідачу ОСОБА_2 встановлено діагноз виразкова хвороба 12 палої кишки. Шлунково-кишкова кровотеча. З 19.10.2012 року по 25.10.2012 року останній перебував на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії Крижопільської окружної лікарні Вінницької області (а.с.31-33).

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні інвалідність ОСОБА_6 за станом здоровя невстановлена. Медині довідки станом на день розгляду справи по суті про стан здоровя ОСОБА_6 не надано, та згідно ст. 60 ЦПК України дані обставини належними доказами суду не доведені.

Таким чином, посилання відповідача про відсутність офіційної роботи, необхідності також утримувати себе, про неможливість у звязку з незадовільним станом здоровя сплачувати аліменти, на переконання суду не є обставиною, що звільняє від обовязку утримувати дитину, так як дитина, її благополуччя, достатній життєвий рівень, в тому числі матеріальне, визначається найвищою соціальною цінністю. Зазначене не є перешкодою для працевлаштування за рекомендаціями лікарів та віднайдення способів доходу для утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Дитина проживає з матір'ю, яка має обмежені можливості її утримувати, а забезпечення потреб дитини вимагає значних витрат.

Таким чином, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованим.

Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи наведені вище обставини, а також з урахуванням матеріального стану сімї, у якій виховується дитина, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання для забезпечення необхідних умов життя, розвитку дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме як інтересам дитини, так і відповідача.

Покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно, відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дитини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвокатом в сумі 300,00 грн., що підтверджується відповідним фінансовим документом (а.с.6) та судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України, Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року та ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212 - 215, 367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 15.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 300 (триста) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення суми аліментного платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя