Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/4208/14-ц

номер провадження 2/695/19/16

10 лютого 2016 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Таратіна В.О.

при секретарі Курченко В.М.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Ковтунівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на земельні ділянки, виділення в користування земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 звернулась з позовом до Ковтунівської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки, виділення в користування земельних ділянок.

Позов мотивовано тим, що позивачка набула у власність згідно договору купівлі- продажу № 5489 від 13.10.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського нотаріального районного округу ОСОБА_5 нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 38а (в договорі б/н) с. Ковтуни, Золотоніського району Черкаської області, розташоване на земельній ділянці, яка належить Ковтунівській сільській раді. Право власності зареєстроване 27.12.2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

04.12.2007 року позивач набула права власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення (магазин з підвалом) площею 239,2 кв.м., що перейшло до неї згідно рішення №8-4-5/5 від 28.07.2006 року. Приміщення знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Ковтуни, вул. Леніна, 40а та розташоване на земельній ділянці, що належить Ковтунівській сільській раді.

05.09.2008 року позивач, згідно договору купівлі-продажу № 6165, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу ОСОБА_6, придбала нежиле приміщення (магазин А1), загальною площею 325,8 кв.м., що знаходиться по вул. Підгірній в с. Мицалівка, Золотоніського району, Черкаської області, та розташоване на земельній ділянці, яка належить Ковтунівській сільській раді. Право власності на нежиле приміщення зареєстровано 15.09.2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Таким чином, позивач у встановленим законом порядку набула права власності на вищевказані будівлі. Відповідно до положень ч.1 ст.182, ч.2 ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації. Право власності позивача було зареєстроване в порядку ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки, відповідно до ч.1 ст.4 Закону «Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, а саме: право власності на нерухоме майно».

Таким чином, право власності позивача на нежиле приміщення по вул. Леніна, 38а в с.Ковтуни, Золотоніського району, Черкаської області виникло з 27.12.2005 року, на нежиле приміщення по вул. Леніна, 40а в с. Ковтуни Золотоніського району Черкаської області - з 04.12.2007 року, а на нежиле приміщення по вул. Підгірній б/н в с. Мицалівка, Золотоніського району, Черкаської області - з 15.09.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та пояснив, що на протязі довготривалого часу спір про користування земельними ділянками, їх орендую або оформлення права власності не вирішувався, хоча позивачка неодноразово намагалась це вирішити. Врегулювати дане питання у позасудовому порядку не вдалося у звязку з незрозумілою позицією колишнього голови сільради ОСОБА_7 та відмови Ковтунівської сільської ради про таке врегулювання за позицією сільського голови.

Ковтунівська сільська рада неодноразово здійснювала спроби перешкодити приведення користування позивачем земельними ділянками комунальної власності в адміністративних межах Ковтунівської сільської ради до вимог чинного законодавства України, надаючи усні вказівки щодо фінансової участі позивача у розбудові села, висловлених у формі забаганок.

У звязку з відмовою ОСОБА_4 узаконити користування земельними ділянками в адмінмежах Ковтунівської сільської ради на умовах, які висував сільський голова, Ковтунівська сільська рада (а фактично одноосібно сільський голова ОСОБА_7І.)звертався до різних державних контролюючих органів з заявами щодо перевірки законності дій підприємця ОСОБА_4

На час звернення до суду спірні питання в добровільному порядку не врегульовані, що змушує позивачку звернутися до суду за захистом оспорюваного права.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали посилаючись на норми ст.ст.118, 120 ЗК України. Зокрема вважають, що відповідно до п.5 ст.120 Земельного кодексу України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Згідно ст.118 ЗКУкраїни громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передаєземельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Статтею 381 ЦКУкраїни передбачено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

На підставі вище викладеного позивач не може набути безоплатно у власність вказані 3 земельні ділянки оскільки вони розміщенні не під житловим будинком разом з господарськими будівлями (садибою). З аналізу п.5 ст.120 ЗКУкраїни позивач може отримати дані земельні ділянки лише в оренду в порядку визначеному ст.123 ЗКУкраїни та ЗУ «Про оренду землі», або набути право власності на згадані земельні ділянки шляхом викупу в порядку ст.127 ЗКУкраїни.

В той же час представники пояснили суду, що заперечення їм допомагав готувати юрист Золотоніської РДА, а їх особиста думка полягає в тому, що в разі будь-якого відшкодування позивачем або допомоги на розвиток села вони б не заперечували проти задоволення позову.

Суд, дослідивши м матеріали справи, заслухавши пояснення сторін приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа мас право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Отже до суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Відповідно до 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі й визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності, зокрема статті 13, 41 Конституції.

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й орієнтовно вказує на його зобовязання.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тобто законодавець в ст.328 ЦК України визначив підстави набуття права власності, а саме право власності надувається на підставах, що не заборонені законом.

Правовими позиціями ВСУ (постанова № 12-22/382-07-8932 від 14.11.2011р.) визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до її власника переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому будівля чи споруда (ст. 120 Земельного кодексу України). На земельну ділянку, що перевищує визначені ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України розміри, право власності виникає на загальних підставах. При цьому виникнення права власності на об'єкти нерухомості не є безумовною підставою для автоматичного укладення угоди щодо земельної ділянки. Обов'язковою умовою передачі у власність таких земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, є наявність позитивного рішення сесії відповідної ради про таку передачу.

ОСОБА_4 набула у власність, згідно договору купівлі- продажу № 5489 від 13.10.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського нотаріального районного округу ОСОБА_5 нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 38а (в договорі б/н) с. Ковтуни, Золотоніського району Черкаської області, розташоване на земельній ділянці, яка належить Ковтунівській сільській раді. Право власності зареєстроване 27.12.2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

04.12.2007 року ОСОБА_4 набула право власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення (магазин з підвалом) площею 239,2 кв.м., що перейшло до неї згідно рішення №8-4-5/5 від 28.07.2006 року. Приміщення знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Ковтуни, вул. Леніна, 40а та розташоване на земельній ділянці, що належить Ковтунівській сільській раді.

05.09.2008 року ОСОБА_4 набула у власність, згідно договору купівлі-продажу № 6165, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу ОСОБА_6, нежиле приміщення (магазин А1), загальною площею 325,8 кв.м., що знаходиться по вул. Підгірній в с. Мицалівка, Золотоніського району, Черкаської області, та розташоване на земельній ділянці, яка належить Ковтунівській сільській раді. Право власності на нежиле приміщення зареєстровано 15.09.2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Отже відповідно право власності позивача на нежиле приміщення по вул. Леніна, 38а в с. Ковтуни, Золотоніського району, Черкаської області виникло з 27.12.2005 року відповідно до на нежиле приміщення по вул. Леніна, 40а в с. Ковтуни Золотоніського району Черкаської області - з 04.12.2007 року, а на нежиле приміщення по вул. Підгірній б/н в с. Мицалівка, Золотоніського району, Черкаської області - з 15.09.2008 року.

Відповідно до рішення Ковтунівської сільської ради №14-2 від 21.04.2004 р., пунктів 17, 18, ОСОБА_4 виділені земельні ділянки площею 0,08 га для підсобного господарства, побудови туалету, несільськогосподарського призначення для господарських потреб та 0.01 га в оренду з правом викупу для постановки торговельного павільйону.

Відповідно до рішення Ковтунівської сільської ради №15-1 від 21.05.2004 р. ОСОБА_4 дозволено розміщення торговельного павільйону на земельній ділянці площею 0.01 га в с. Мицалівка.

Відповідно до рішення Ковтунівської сільської ради №16-1 від 24.06.2004 р. ОСОБА_4 дозволено будівництво малої архітектурної форми біля автобусної зупинки в с. Мицалівка та передано на обслуговування самої зупинки.

Відповідно до рішення Ковтунівської сільської ради №22-5/ІУ від 25.04.2005 р., ОСОБА_4 надана земельна ділянка площею 0,02 га в оренду з правом викупу.

Відповідно до рішення Ковтунівської сільської ради №20-8 від 21.01.2005 р. ОСОБА_4 на перебудову приміщень на раніше виділених земельних ділянках.

Відповідно до рішення Ковтунівської сільської ради №31-5/ІУ від 31.01.2006 р. ОСОБА_4 виділена земельна ділянка площею 0,02 га в с. Ковтуни з правом викупу.

Отже Ковтунівською сільрадою неодноразово розглядалось питання надання позивачу спірних земельних ділянок в оренду, в користування, в тому числі з правом викупу.

В той же час рішень про передачу у власність на будь яких умовах спірних земельних ділянок позивачці тривалий час не приймається. Фактично Сільська рада, очолювана у попередні періоди ОСОБА_7, ігнорувала наміри громадянина привести у відповідність до Закону право власності на земельні ділянки, надаючи їх у користування з правом викупу, але без будь якої аргументації, одночасно не вирішуючи питання щодо вилучення земельних ділянок, оскільки такі підстави відсутні.

За змістом статей 2, 5 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування та державної виконавчої влади реалізуючи права власника землі є рівноправними суб'єктами земельних відносин. Спір щодо захисту цивільних прав, який виник із земельних відносин, має приватно-правовий характер. Оспорювання правомірності набуття особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, про що вказано у правових позиціях Верховного Суду України рішення № 21-544а14 від 16.12.2014, № 21-308а14 від 09.12.2014, № 21-493а14 від 11.11.2014, № 21-345а13 від 01.10.2013); № 21-291а11 від 09.04.2012; № 21-1041во10 від 14.02.2012; № 21-1042во10 від 14.02.2012; № 21-345а13 від 01.10.2013.

За змістом наведених норм права потреба в судовому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, про що зазначено у Постанові ВСУ від 4 квітня 2011 р. № 3-18гс 11.

Отже судом встановлено неможливість іншого способу захисту невизнаного права позивача щодо власності на земельні ділянки, інакше як визнання такого права судом.

Такий спосіб відповідає вимогам ст.ст.377 ЦК України та 120 ЗК України.

Щодо розмірів земельних ділянок судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України в редакції закону від 01.01.2004 р., що діяла на час виникнення спірних правовідносин, до змін внесених ЗУ № 1702-VI від 05.11.2009 р. до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходіть право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №631/15-23, 1289-1290/15-23 від 21.12.2015 р. встановлені наступні загальні площі земельних ділянок з розташованими на них приміщеннях та необхідних для обслуговування цих приміщень: земельна ділянка площею 1074,4 м.кв., що знаходиться по вул. Леніна, 38«а» в с. Ковтуни, Золотоніського району, Черкаської області; земельна ділянка площею 712,6 м.кв., що знаходиться по вул. Леніна, 40«а» в с. Ковтуни, Золотоніського району, Черкаської області; земельна ділянка площею 825,0 м.кв., що знаходиться по вул. Підгірна, б/н, в с. Мицалівка, Золотоніського району, Черкаської області.

У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4, і.п.н. НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 1074,4 м.кв., що знаходиться по вул. Леніна, 38«а» в с. Ковтуни, Золотоніського району, Черкаської області, що знаходиться під нежилим приміщенням та необхідну для обслуговування даного приміщення.

Визнати за ОСОБА_4, і.п.н. НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 712,6 м.кв., що знаходиться по вул. Леніна, 40«а» в с. Ковтуни, Золотоніського району, Черкаської області, що знаходиться під нежилим приміщенням та необхідну для обслуговування даного приміщення.

Визнати за ОСОБА_4, і.п.н. НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 825,0 м.кв., що знаходиться по вул. Підгірна, б/н, в с. Мицалівка, Золотоніського району, Черкаської області, що знаходиться під нежилим приміщенням та необхідну для обслуговування даного приміщення.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя В. О. Таратін