10.06.2016 Єдиний унікальний № 371/620/16-ц
Провадження № 4-с/371/1/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі:

заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

з секретарем Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та його бездіяльність, заінтересована особа старший державний виконавець Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2,

У С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із вказаною скаргою, мотивуючи заявлені вимоги тим, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 19 травня 2009 року з державного підприємства «Миронівське будівельно-монтажне управління» на його користь стягнуто одноразову допомогу від нещасного випадку на виробництві в розмірі 5618,34 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 1390,34 грн., моральну шкоду в розмірі 8000 грн., та зобовязано вказане державне підприємство здійснити нарахування та виплату на його користь заробітної плати в сумі 5127,22 грн. Загальна сума коштів, яку він мав отримати за вказаним рішенням склала 20135,90 грн.

03.06.2013 державним виконавцем було прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення у межах вказаної суми за виконавчим листом № 2-21, виданим 27.03.2013. Постановою від 28.01.2016 виконавчий документ йому було повернуто.

28.03.2016 він в черговий раз звернувся до органу виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення за виконавчим листом № 2-21. 27.05.2016 він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, датовану 16.05.2016, винесену старшим державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 За змістом вказаної постанови залишок боргу, що підлягає стягненню на його користь, складає 11264,52 грн.

Постанову про відкриття виконавчого провадження вважає такою, що не відповідає вимогам закону з тих підстав, що виконавець, приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, допустив бездіяльність, оскільки не пересвідчився, чи мало місце часткове виконання рішення за вказаним виконавчим документом, чи містяться у виконавчому провадженні, яке було відкрито за постановою від 03.06.2013 докази отримання ним коштів на виконання судового рішення. Постанову про відкриття виконавчого провадження виніс та надіслав йому з порушенням встановлених законом строків.

Посилаючись на ті обставини, що коштів в рахунок боргу за наданим до органу виконавчої служби виконавчим документом не отримував, просив скасувати постанову старшого державного виконавця ВП № 50730385 від 16.05.2016 про відкриття виконавчого провадження, бездіяльність державного виконавця визнати незаконною.

В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у поданій до суду скарзі. Надаючи суду пояснення, зазначив, що обізнаний з тими обставинами, що перше рішення про відкриття виконавчого провадження за поданою ним 28.03.2016 заявою було прийнято 05.04.2016. Стверджує, що відмітка державного виконавця у виконавчому листі та постанові про повернення виконавчого документа про часткове виконання судового рішення не є правильною, оскільки під час виконання рішення коштів від боржника не отримував Постанову про повернення виконавчого документа від 28.01.2016 не оскаржував, оскільки вона є такою, що не підлягає оскарженню. Просив задовольнити вимоги за скаргою та стягнути з старшого державного виконавця Клименко Л.В. понесені ним судові витрати у виді витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 3000 грн.

Старший державний виконавець Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 вважає подану скаргу необґрунтованою. Надала суду пояснення, з яких вбачається, що заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-21 була зареєстрована у органі виконавчої служби 04.04.2016, наступного дня вона прийняла рішення про відкриття виконавчого провадження. Оскільки вказане рішення не відповідало вимогам закону, було оскаржене заявником, 16.05.2016 як особа, що виконує обовязки начальника відділу, винесла постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2016. Того ж дня нею була винесена чергова постанова про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено загальний розмір заборгованості, що підлягав стягненню за судовим рішенням, та залишок боргу, що підлягає стягненню на користь стягувача. Відмітка про розмір коштів, які були стягнуті на користь стягувача за наданим ним виконавчим листом, містилася у наданому ним виконавчому листі. Про прийняті нею рішення заявник повідомлявся своєчасно, копії рішень йому були надіслані.

Суд, заслухавши заявника та заінтересовану особу, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно вимог статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Такі правила визначені частиною 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами частини 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 2 статті 384 ЦПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця подається до суду, який видав виконавчий документ.

Встановлено, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 19 травня 2009 року з державного підприємства «Миронівське будівельно-монтажне управління» на користь ОСОБА_1 стягнуто одноразову допомогу від нещасного випадку на виробництві в розмірі 5618,34 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 1390,34 грн., моральну шкоду в розмірі 8000 грн., та зобовязано вказане державне підприємство здійснити нарахування та виплату на його користь заробітної плати в сумі 5127,22 грн. Загальна сума коштів, яку мав отримати ОСОБА_1 за вказаним рішенням склала 20135,90 грн.

На виконання судового рішення стягувачу ОСОБА_1 27.03.2013 Миронівським районним судом Київської області видано дублікат виконавчого листа № 2-21.

03.06.2013 за вказаним виконавчим документом було відкрито виконавче провадження № 574/1. Постановою в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції від 28.01.2016 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». В описовій частині рішення про повернення виконавчого документа в.о. начальника відділу зазначив, що заборгованість за виконавчим документом сплачено частково в розмірі 8871,38 грн.

Відповідна відмітка про сплату на користь стягувача заборгованості у розмірі 8871,38 грн. проставлена в.о. начальника відділу державної виконавчої служби у дублікаті виконавчого листа № 2-21, виданого 27.03.2013 Миронівським районним судом Київської області на виконання судового рішення.

Постанова про повернення виконавчого документа від 28.01.2016 та дії державного виконавця, що полягають у проставлені відмітки про часткове виконання у виконавчому документі, заявником не оскаржувались.

28.03.2016 заявник в черговий раз подав до відділу державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження, до якої додав дублікат виконавчого листа № 2-21.

Старшим державним виконавцем відділу ОСОБА_2 05.04.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-21 про стягнення з державного підприємства «Миронівське будівельно-монтажне управління» на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 11264,52 грн.

Оскільки резолютивна частина постанови про відкриття виконавчого провадження не відповідала виконавчому документу, постановою в.о. начальника Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 від 16.05.2016 вказане рішення державного виконавця скасовано.

16.05.2016 старшим державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 винесено постанову ВП № 50730385 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-21 про стягнення з державного підприємства «Миронівське будівельно-монтажне управління» на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 20135,90 грн. У змісті постанови виконавець зазначив дані про залишок боргу в розмірі 11264,52 грн., які вирахував шляхом віднімання від загальної суми боргу, що підлягала стягненню, суми коштів в розмірі 8871,38 грн., про які містилася відмітка у виконавчому документі, як про такі, що були сплачені стягувачу, та запропонував боржнику добровільно виконати рішення в межах залишку суми боргу.

Прийняті державним виконавцем рішення були своєчасно надіслані стягувачу.

Вказані обставини підтверджені даними виконавчих проваджень № 574/1 (номер за ЄДРВП 38261707) та № 327/1 (номер за ЄДРВПР 50730385), матеріали яких досліджені в судовому засіданні.

Порядок прийняття виконавчого документа до виконання визначений статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно приписів частин 1 та 2 вказаної статті державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Факт порушення старшим державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 правил прийняття виконавчого документа до виконання не встановлено.

Згідно правил Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 489/20802, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). (пункт 3.17).

При завершенні виконавчого провадження державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава завершення виконавчого провадження з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору (пункт 3.18.1). Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом державного виконавця та скріплюється печаткою органу ДВС (пункт 3.18.2).

Згідно пункту 3.20 Інструкції копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами за адресами, зазначеними у виконавчому документі, або іншими адресами, про які стало відомо державному виконавцю, або зазначеними у письмовій заяві сторони виконавчого провадження, у тому числі шляхом факсимільного звязку або електронною поштою.

При поверненні виконавчого документа стягувачеві у постанові від 28.01.2016 були відображені результати виконання, у виконавчому документі проставлена відмітка про сплату стягувачу заборгованості і зазначено її розмір. Вказана відмітка на виконавчому документі засвідчена підписом державного виконавця та скріплена печаткою органу ДВС.

Вказані дії були вчинені згідно правил Інструкції з організації примусового виконання рішень та не оскаржені заявником.

З огляду на ті обставини, що виконавчий документ, який наданий заявником 28.03.2016 містив відмітку про часткове виконання, державний виконавець при відкритті виконавчого провадження, зазначивши загальний розмір коштів, що підлягали стягненню на користь боржника за судовим рішенням, вказав розмір нестягненої суми і саме в такому розмірі запропонував боржнику добровільно виконати рішення.

Такі дії державного виконавця суд вважає правомірними.

Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень не встановлено обовязку державного виконавця при відкритті виконавчого провадження за виконавчим документом, який перебував на виконанні, та за яким здійснювалось часткове виконання, перевіряти правильність відмітки про результати виконання.

Контроль за законністю виконавчого провадження та перевірка законності виконавчого провадження здійснюються в порядку, визначеному законом України «Про виконавче провадження». Спір про розмір заборгованості, що виник на стадії виконавчого провадження, підлягав вирішенню поза межами поданої заявником скарги.

Посилання заявника на ті обставини, що він мав перешкоди до оскарження постанови про повернення виконавчого документа від 28.01.2016, за змістом якої заборгованість за виконавчим документом на його користь сплачено частково в розмірі 8871,38 грн., оскільки вона не підлягає оскарженню, не заслуговують на увагу.

Пунктом 3 резолютивної частини вказаного рішення державний виконавець зазначив, що воно може бути оскаржено до суду протягом десятиденного терміну з моменту одержання.

За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для задоволення його вимог, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови старший державний виконавець Клименко Л.В. дотрималась вимог ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», не порушувала прав та законних інтересів заявника як стягувача у виконавчому провадженні.

Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження не може бути визнана такою, що не відповідає вимогам закону, факти незаконної бездіяльності виконавця не встановлені.

На підставі викладеного, ст. ст. 6, 25, 82 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3,17, 3.18.1, 3.18.2, 3.20 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 489/20802, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179, 208, 209, 210, 212 214, 218, 294, 296, 383 - 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та його бездіяльність, заінтересована особа старший державний виконавець Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О.Капшук