Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/1050/14ц Головуючий у 1 інстанції: Ачкасов О.М.
Провадження № 22-ц/778/150/16 Суддя-доповідач: Спас О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 31 липня 2015 року

у справі за позовом прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької обласної державної адміністрації до Запорізької районної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, Головного управління Державного земельного агентства у Запорізькій області, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Запорізькій області, Державне підприємство «Запорізьке лісомисливське господарство», про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації, визнання недійсним свідоцтв про право власності, витребування земельних ділянок, скасування записів про державну реєстрацію прав -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року прокурор Запорізького району Запорізької області, правонаступником якого на даний час є Запорізька місцева прокуратура №2 Запорізької області, діючи в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Запорізької районної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, Головного управління Державного земельного агентства у Запорізькій області, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Запорізькій області, Державне підприємство «Запорізьке лісомисливське господарство», про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації, визнання недійсним свідоцтв про право власності, витребування земельних ділянок, скасування записів про державну реєстрацію прав.

В позові зазначав, що перевіркою, проведеною прокуратурою Запорізького району встановлено, що розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 1323 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 3га із земель Розумівської сільської ради Запорізького району. На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_5 оформлено право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 2га, отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 4194653 від 31.05.2013, видане Реєстраційною службою Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, а ОСОБА_4 оформлено право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_2) площею 1га, отримано свідоцтво на нерухоме майно індексний номер: 4196922, видане Реєстраційною службою Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вказані земельні ділянки відчужені за договорами купівлі-продажу від 26.07.2013 № 5691 та № 5697, посвідченими приватним нотаріусом Карташовою Т.М. та придбані покупцем ОСОБА_3, який на даний час є власником цих спірних ділянок.

Прокурор зазначає, що розпорядження голови Запорізької державної адміністрації від 29.12.2012 № 1323 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Розумівської сільської ради» є незаконним, оскільки прийнято всупереч вимогам ст.ст. 20, 23, 55, 56, 118, 207 Земельного кодексу України та розпорядженню Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», а тому підлягає скасуванню. Свідоцтва про право власності на земельні ділянки, отримані на його підставі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнанню недійсними, а земельні ділянки витребуванню у ОСОБА_3 на користь держави.

Просив також скасувати записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію: за ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 2га, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, внесений на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно індексний номер: 4194653, виданого Реєстраційною службою Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області 31.05.2013 року; за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_2) площею 1га, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, внесений на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно індексний номер: 4196922, виданого Реєстраційною службою Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області 31.05.2013 року; за ОСОБА_3 права власності на земельні ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 2га та (кадастровий номер: НОМЕР_2) площею 1га, розташовані на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, внесений на підставі договорів купівлі-продажу від 26.07.2013 № 5691 та №5697 , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 31 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 1323 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Розумівської сільської ради.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 4194653 на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 2 га, розташованої на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, видане ОСОБА_5 Реєстраційною службою Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області 31.05.2013 року.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 4196922 на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_2) площею 1га, розташованої на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, видане ОСОБА_4 Реєстраційною службою Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області 31.05.2013 року.

Витребувано у ОСОБА_3 на користь Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 2га, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Витребувано у ОСОБА_3 на користь Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_2) площею 1га, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 2га, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, внесений на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно індексний номер: 4194653, виданого Реєстраційною службою Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області 31.05.2013 року.

Скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_2) площею 1га, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, внесений на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно індексний номер: 4196922, виданого Реєстраційною службою Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області 31.05.2013 року.

Скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 2га, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, внесений на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2013 № 5691, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М.

Скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_2) площею 1га, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, внесений на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2013 № 5697, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначають, що суд безпідставно виходив з того, що спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення. А тому дійшов неправильного висновку про задоволення позову.

Запорізькою обласною державною адміністрацією подані заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що доводи апеляційної скарги вважають безпідставними та помилковими. Просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Мухіну Л.С., прокурора Дядюшеву К.Є., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації, визнання недійсним свідоцтв про право власності, витребування земельних ділянок колегія суддів виходить із положень п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

В частині позовних вимог про скасування записів про державну реєстрацію прав колегія суддів вбачає підстави для застосування п.п.2, 3 ч.1 ст.307, ст. 309 ЦПК України.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини справи.

Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 1323 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Розумівської сільської ради» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано у власність громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5 земельні ділянки (2 та 1г відповідно) для ведення особистого селянського господарства загальною площею 3га із земель Розумівської сільської ради.

На підставі розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 1323 ОСОБА_5 оформлено право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 2га.

ОСОБА_5 продав ОСОБА_3 вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 26.07.2013 року № 5691, посвідченим приватним нотаріусом Карташовою Т.М.

ОСОБА_4 на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_2) площею 1га право оформлено власності.

Вказану земельну ділянку ОСОБА_4 відчужено ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 26.07.2013 року № 5697, посвідченим приватним нотаріусом Карташовою Т.М.

Відповідно до державного акта на право колективної власності КСП ім. Орджонікідзе серії ЗП 00442 від 27.12.1995, виданого на підставі рішення № 2 Розумівської сільської ради від 12.10.1995, земельні ділянки, передані у власність фізичних осіб на підставі спірного розпорядження, віднесені до земель лісового фонду.

У пункті 3 додатку № 2 до державного акта на право колективної власності КСП ім.Орджонікідзе серії ЗП 00442 від 27.12.1995, до земель лісового фонду належать 261га землі, що увійшли до складу земель колективної власності.

За схемою розподілу на паї земель колективної власності КСП ім. Орджонікідзе визначено, що земельні ділянки у контурі НОМЕР_3, площею 25,1га є землями лісового фонду та відносяться до земель лісогосподарського призначення, що також підтверджується листом ДП «Запорізький-науково дослідний та проектний інститут землеустрою» від 04.07.2013 року.

Вказана схема у порівнянні з витягами з Публічної кадастрової карти України відображає, що земельні ділянки (кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2), передані у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та придбані ОСОБА_3, розташовані у контурі НОМЕР_3 Розумівської сільської ради, який визначено як землі лісового фонду.

За схемою Інвентаризації земель для проведення земельної реформи на території Розумівської сільської ради складеній у 2005 році, спірні земельні ділянки, передані у власність за розпорядженням Запорізької РДА № 1323 від 29.12.2012 року належать до земель лісового фонду.

Спірні земельні ділянки, передані оспорюваним розпорядженням у власність для ведення особистого селянського господарства, з 1995 року перебували у колективній власності КСП ім. Орджонікідзе та мали статус земель лісогосподарського призначення. Зміна цільового призначення цих земельних ділянок, у встановленому законом порядку, не проводилась. Після ліквідації КСП ім. Орджонікідзе, ці землі входили до складу земель запасу Розумівської сільської ради, як землі лісогосподарського призначення.

В частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації, визнання недійсним свідоцтв про право власності, витребування земельних ділянок колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку.

Судом правильно застосовані норми матеріального права.

Є вірним посилання на такі норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Лісового кодексу України, ліс - тип природних комплексів, у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав'яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов'язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Частиною ч. 3 ст. 1 Лісового кодексу України визначено, що усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно зі статтями 4, 5 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара. До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані у встановленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 20 Земельного кодексу України визначено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Є правильним висновок рішення суду першої інстанції, що відсутність рішення (розпорядження) органу, уповноваженого розпоряджатися спірними земельними ділянками, про зміну їх цільового призначення із земель лісового фонду до сільськогосподарського призначення та передання їх у власність для ведення особистого селянського господарства є незаконним та суперечить вимогам ст. ст. 4, 5 Лісового кодексу України та ст. 20 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Судом правильно застосовано ч.1 статті 21 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Суд першої інстанції при вирішенні вимог щодо визнання недійсними свідоцтв про право власності на спірні земельні ділянки, які отримані відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 вірно вказав, що за з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Суд правильно вказав, що свідоцтва на про право власності на земельні ділянки, отримані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі незаконного розпорядження Запорізької райдержадміністрації та у порушення ст.ст. 20, 55, 56, 118, 207 Земельного кодексу України та розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», підлягають визнанню їх недійсними.

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги п. 4 та п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», в яких зазначено, що нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом; не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України .

Вірно застосовані ст.ст. 387, 388 ЦК України, за якими власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Належним чином судом першої інстанції враховані роз'яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» п. 22 якої визначено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Також є вірним застосування роз'яснень п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де сказано: відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Виходячи з викладеного, є правильним висновок рішення суду першої інстанції, що спірні земельні ділянки вибули з власності держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації поза її волею - на підставі розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 29.12.2012 № 1323, прийнятого з перевищенням наданих законом повноважень та всупереч вимогам законодавства, а тому є такими, що підлягають витребуванню у ОСОБА_3 на користь законного власника.

Доводи апеляційної скарги в їх повному обсязі відображають переконання відповідача ОСОБА_3, що спірні земельні ділянки не відносяться до земель лісового фонду і не є землями лісогосподарського призначення.

В обґрунтування цих доводів ОСОБА_3 наводить міркування, які полягають у переоцінці доказів, належним чином досліджених судом першої інстанції, які дістали належної оцінки, яка відповідає обставинам справи та встановленим судом обставинам.

Додаткового у судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 Мухіної Л.С. досліджено новий доказ - висновок №1607/1 від 27.07.2015р. ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» , за яким земельні ділянки площею 15,72га у контурі НОМЕР_3 Розумівської сільської належать до земель державної власності категорії земля запасу та може бути під час її формування у порядку відведення віднесена до будь-якої категорії земель згідно рішень відповідних органів влади або місцевого самоврядування, у тому числі до земель сільськогосподарського призначення, якщо це визначено умовами відведення, у відповідності до норм діючого законодавства України.

Колегія суддів вважає, що наданий доказ не дає підстав для інших висновків по суті спору, ніж ті, яких дійшов суд першої інстанції.

Наданий висновок не спростовує дослідженого судом першої інстанції висновку №1607/1 від 16.07.2014р. ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» , за яким земельні ділянки площею 15,72га у контурі НОМЕР_3 Розумівської сільської ради не віднесені до зелених насаджень типу парків, садів, скверів та знаходиться поза межами населених пунктів, в той же час їх територія вкрита деревною лісовою рослинністю з конкретними таксаційними характеристиками та має усі ознаки лісового насадження, тому відноситься до земель лісового фонду України та перебуває у державній власності. Категорія земель - землі запасу не надані у власність або у користування громадянам та юридичним особам (код КВЦПЗ - 16.00). Вид угідь - земельні лісові ділянки вкриті лісовою рослинністю (код згідно КВЗУ-00501).

Крім даного висновку суд першої інстанції належним чином дослідив, оцінив та взяв до уваги інші письмові докази.

А саме, польове обстеження земельної ділянки контуру НОМЕР_3, проведеним ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція», яким встановлено, що земельна ділянка представлена лісовими насадженнями типу дубово-сосновий субір середнього віку 50 років. Переважну більшість складу лісових насаджень складає сосна кримська з домішками тополі чорної та дуба звичайного, середньою висотою 14м, діаметром стовбура 22см.

Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 17.07.2013 року, яким встановлено факт заліснення спірних земельних ділянок.

Відсутність відомостей в Державному земельному кадастрі не свідчить про відсутність офіційного визначення їх категорії та цільового призначення, як вважає ОСОБА_3

Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб'єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено в частині другій статті 3 ЗК України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до статті 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Згідно зі статтею 13 ЗК України саме до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт "ґ" частини четвертої статті 84 ЗК України).

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5га у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення (стаття 56 ЗК України).

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства (стаття 57 ЗК України, частина перша статті 17 ЛК України).

Передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 га, що перебувають у державній власності, належить до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин (стаття 27 ЛК України у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Аналогічне положення міститься й у статті 20 ЗК України.

Отже, при розгляді справи суд встановив правовий статус спірних земельних ділянок та їх цільове призначення та дійшов правильного висновку про належність до земель лісового фонду, оскільки знайшов підтвердження факт наявності на спірних земельних ділянках лісової рослинності та можливості за природними властивостями використовувати ці землі для лісогосподарських потреб.

Зокрема, суд правильно взяв до уваги лист ДП «Запорізьке лісомисливське господарство» від 19.08.2013 року № 646 зазначено, що вказані лісові насадження відповідно до матеріалів землеустрою 2008 року, до складу земель державного лісового фонду ДП «Запорізьке лісомисливське господарство» Крутоярівське лісництво не входять, проте питання щодо передачі лісових насаджень у контурі НОМЕР_3 у підпорядкування Державного лісового фонду, було запропоновано голові сільської ради для винесення на розгляд сесії восени 2012 року. Заліснення піщаних, не придатних до вирощування сільськогосподарської продукції земель, виконувалося у 60-х роках працівниками Крутоярівського лісництва Запорізького лісгоспу. Після зімкнення крон через 8 років насадження передані замовнику Запорізькій районній раді. Приблизний вік насаджень 43-46 років.

Відповідно до ч. 7 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Однак, розпорядженням Запорізької районної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 1323 змінено цільове призначення землі - із земель лісогосподарського призначення спірні ділянки передано до категорії земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства. При цьому, у спірному розпорядженні не визначено, що при передачі землі у власність змінюється її цільове призначення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, крім випадків будівництва чи реконструкції доріг, будівництва пунктів пропуску через державний кордон, будівництва та обслуговування об'єктів енергетичної інфраструктури, розміщення кладовищ.

Тобто, вилучення та зміна цільового призначення земельних ділянок лісового фонду з 10.04.2008 року прямо заборонені.

Доводи апеляційної скарги, що суд мав для визначення категорії спірних земельних ділянок застосовувати норми ЗК України 1991р. в частині визначення земель запасу, не мають підстав, оскільки оспорене прокурором Розпорядження Запорізької районної державної адміністрації прийняте 29.12.2012 року (№ 1323) та є таким, що порушує ст. ст. 20, 55, 56, 57, 207 Земельного кодексу України та ст.ст. 4, 5 Лісового кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», а тому обґрунтовано визнано незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги, що право вимоги не може належати Запорізькій обласній державній адміністрації, яка є неналежним позивачем, оскільки правонаступником КСП ім.Орджонікідзе є ТОВ «Розуміське», не можуть братися до уваги, оскільки судом першої інстанції встановлено і не спростовано доводами апеляційної скарги, що спірні земельні ділянки відносяться до земель лісового фонду України та перебувають у державній власності. Тому Запорізька обласна державна адміністрація виступає від імені держави, з власності якої вибули спірні земельні ділянки.

В частині позовних вимог про скасування записів про державну реєстрацію прав щодо спірних земельних ділянок за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не мають належних правових підстав.

Зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки не погоджується з положеннями Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ст. 26 вказаного Закону записи до Державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції в частині вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації, визнання недійсним свідоцтв про право власності, витребування земельних ділянок ухвалив законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого не встановлено.

В частині позовних вимог про скасування записів про державну реєстрацію прав щодо спірних земельних ділянок за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не відповідає ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та підлягає скасуванню з відмовою у вказаній частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313- 317 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 31 липня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасувати та новим рішенням відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

В частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації, визнання недійсним свідоцтв про право власності, витребування земельних ділянок рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: